Rakkausuhri
Date: 2024-08-07T00:00:00+00:00
Keywords: Finnish poetry -- 20th century

The Project Gutenberg eBook of Rakkausuhri

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Rakkausuhri

Runoja

Author: Huugo Jalkanen

Release date: August 7, 2024 [eBook #74202]

Language: Finnish

Original publication: Helsinki: Otava, 1914

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/74202

Credits: Tuula Temonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK RAKKAUSUHRI ***

RAKKAUSUHRI

Runoja

Kirj.

HUUGO JALKANEN

Helsingissä, Kustannusosakeyhtiö Otava, 1914.

SISÄLLYS:

RAKKAUSUHRI

Rakkausuhri
Aamulaulu
Toukokuun yö
Odotus
Lemmenyö
Sinulle
Rakkaus
Yhdessä
Onni
Tule hiljaa varpaillas
Tytön laulu
Pako
Kuin valkea lilja
Aamu

MUISTOJEN KIRJA.

Syyslaulu
Muistot
Elokuun ilta
Enkeli
Ilta
Kerran
Rikos
Mignonin laulu
Muistojen mailla:
I Avaan portin ja astun puistoon
II Muistanetko
III Ei muuta mulla
IV Niin kylminä syystuulet henkää

KODITON.

Koditon.
I Niin oudot on tiet
II On talo autio
III Ah, missä lienet nyt
IV Oon rikkonut sua vastahan.
V Ei niin suurta tuskaa
VI Kuin lehdet tuulessa

KAIPAUS.

Kaipaus
Uusi Aladdin
Syystunnelma
Pimeys
Tuskain tie
He kolme
Saul
Suomelle
Elämä
Vaaran laella

MERI

Meri
Kuolontanssi
Öinen meri
Laine
Kuutamo merellä
Tähdet
Iltatunnelma
Yö
Yli hohtavan hangen

I

RAKKAUSUHRI

Krone des Lebens,
Glück ohne Ruh'
Liebe, bist du!

Goethe.

RAKKAUSUHRI

Kun varjot jäähtyy, linnut vaikenee, ja metsät tuoksuu, mieli haikenee, sun luokses, armas, lemmenjuhlaan käyn.

Yön kuulaan hämyyn peittyy metsätie, ja puiston, jonne askeleeni vie, se verhonnut on onnen haaveisiin.

Nyt rakkautta uhkuu tulvillaan maaemon rinta kukkavaipassaan, ja tähdet syttyy hehkuun kaipaavaan.

Ja ihmissydän, joka hetken lyö, min toisena jo peittää pitkä yö, kuin verten ääntä voisi vastustaa!

— Ah armas, armas, sua janoan kuin autuuttansa sielu kuolevan! Sun povellasi onneen sulaa syön.

Sun povellasi taivaat aukenee ja kesäyöhön sielu raukenee kuin uhrituoksu kukkaisalttarin. —

Sa jumalainen, pyhä rakkaus, sa elonliekki, kuolon vapahdus, mun ota uhriks' halpa sydämein!

AAMULAULU

Miten kirkas ja kuulas on aamunkoi, miten riemuisna lintujen laulut soi, miten loistava, nuori on mailma! On onnea täynnänsä kukkiva maa, ja hymniä metsät humajaa, ja kastehelmet nurmikoilla loistaa.

Sun kanssasi, armas, sen kaiken nään sa yksin valkaset mailman tään, sua ilman on kaikki yötä, sua ilman on kuoleman varjot vain, sun kanssasi aamun ja auringon sain, sun kanssas' sammuu elämäni onni.

TOUKOKUUN YÖ

Yö toukokuun, ah, kunpa vielä voisin kuin ennen taikasi ma tuntea! Taas leyhyy kevät-tuore läntinen tuolt' yli kuutamoisen ulapan, kuin ennen puistoin puihin lehdet puhkee, kuin ennen tuoksuu vanhat tuomet taas, ja lemmenkylläisien lehväin alla onnellisna linnut uneksii.

Jää sulanut on sydämeltä maan, se herää syleilyhyn auringon: — se syttyy uuden rakkauden riemuun, kun armaansa sen valtaa hehkullaan. —

Te kevätsävelien vuolaat aallot, te kohden korkeutta ylenette ja väräjävin, ihmeellisin äänin maan, avaruuden kaiken täytätte. Oi vapahtakaa ihmissydämet te mailmat tulvahanne hukuttain!

ODOTUS

Raskaat pilvet, mun murheeni varjot, peittävät tähdet ja taivaan. Ahtaat, arkiset, harmaat kadut sieluni kaipuun kahlitsee; ikävä tuulen huokailussa, ikävä aaltojen laulussa soi.

Rakkaina lemmenjuhlaan
ohi onnelliset käy.
— Sua vaan ei näy! — —
Sua iäti oottaako saan?

LEMMENYÖ

Lemmenyö! Pyhä lemmenyö! — Yhä onnesta juopunut oon, yhä katselen kauas merten taa, yhä hengitän tuoksua kevään ja elän sen kaiken uudelleen, kun lempeenä leyhyy hengitys yön yli meren ja puiston mun kasvoillein. — Sun tunnen huulesi kuumat vielä, sun tunnen, syömesi kiivaan lyönnin, poven nuoren pehmeän nousun, — ja mesi on kielesi alla ja hunaja huulillas ja kukkaistuoksuna huumaa mun aistini henkäilys.

SINULLE

Siunattu olkoon, armas, sun tiesi, valkean onnen kun sieluuni loit! Liljoja nouskoon sun askeltes alta, tähdet sun otsasi kirkastakoot! Sillä sa oot mun onneni yksin, aurinko päiväin, tähteni yön. Temppeli oot sa, jossa ma uhraan kaikkeni luojalle rakkauden. — Siunattu olkoon, armas, sun tiesi, siunattu hetkesi viimeinen!

RAKKAUS

Ei myrskyt, tuiskut, pakkassäät voi estää mua luokses saapumasta! Ei talvenviima katsehes, vaikk' ois se kylmä niinkuin Manalasta! Sun sydämesi sulatan ma hehkullani, jot' ei Etna voita, sun sytytän ma lemmellä, mi onneen kutsuu ihmiskohtaloita. Sen valtaa mahtavampaa ei oo alla koko taivaan avaruuden, se valtijas on maailmain ja Luoja kaiken elon ikuisuuden. Se yksin Vapahtaja on, sen valtaa vaikka tunnusta ei aika; se salaa saapuu kaikkein luo, ja kerran kaikki valloittaa sen taika. Muu kaikki katoo, hukkuu pois, — maan peittää yö, ei enää aamu koita! — se yksin vain on ikuinen ja ikuisesti luo se maailmoita.

YHDESSÄ

Niin kolkkoa yksin on astua suureen yöhön! — Armas, sun kanssasi kukkaispolku on kuolonkin tie. Yhdessä elää — yhdessä sammua pois, ettei veis kade maailma onnea meiltä! Yhdessä astuimme elämän ihmemaille, löysimme suuren onnen temppelin, ikuisen lemmen pyhän taikamaljan, — yhdessä pohjaan saakka sen tyhjennämme, — yhdessä, armas, niinhän, astumme kerran suuren hiljaisuuden hämärään.

ONNI

Pää taipuneena, silmin ummistetuin ja povi kiihkeästi kohoillen sa vaivut suudelmien pitkään riemuun.

Illanrusko hehkuu poskillasi —
ja silmäsi kuin tähdet pilven alta
joskus sulaneina katsovat.

Kuin siivin häipyy illan hetket pois:
vaikk' ois suudelma kuin iäisyys,
hetkessä se ohitsemme ois! —

Kuinka tyhjää, kuinka turhaa kaikki!
Nytkin, armas, vaikk' on malja täysin,
tyhjänä sen huulilleni vien!

TULE HILJAA VARPAILLAS

Tule hiljaa varpaillas, kun luokseni käyt, — näet mulla on isäntä tuima! Lähin naapuri on hän ja tarkka ja kiivas, kade, luihu ja ilkeä. Hän on vanha kuin taivas, vaan tyttöjä vaanii kuin kyttä hän kaiket yöt. Viha silmissä kiiluu, kun nauravat vaan hälle vasten naavaista partaa — ken häntä nyt ehdoin huolis! — ja siksi kun saa hän kouriinsa jonkun, ei auta huuto, ei itkukaan, hänet luokseen hän vie, — — kai tunnetkin naapurin tuiman? — Vai et, no siis: varo häntä, armas, en sois' sua hälle ma koskaan! — Tule hiljaa varpaillas, kun luokseni käyt: on Kuolema naapuri mulla!

TYTÖN LAULU

Niin monta on sortunut murheeseen, niin monta on vienyt halla, niin monta sydämin murtunein nyt nukkuu nurmen alla.

En pelkää, armas, jos kuinka käy,
se oisi vain onneni kukka.
Mut jos sa hylkäät mun rakkautein,
voi silloin mua, tyttö rukka!

Voi silloin päiviä nuoruutein: se oisi mun onneni surma! Oi armas, sua ilman en elää voi, mun veisi tuhanten turma!

PAKO

Hyväile vilvoittavin sormin mun otsaani polttavaa, suutele hiljaa pois tuskan kalvava kuume ja riemua, riemua lemmen luo rintani tulvilleen!

Ah! miten kiitää vaunu läpi öisen kaupungin — kuin pyrstötähti halki maailmoiden. Jää jälkeen kaikki, mi kallista meille. On kiire, on kiire, yhä vinhemmin vaan! Pako ainoa turva! Joka hetki on kallis: yö, kuolema jäljessä kiidättää!

Sa kiedot kuin viiniköynnös sulosi nuoren mun syömellein. Ja hempeän ruumiisi lemmenhuuma kuin viininhehku mun päihdyttää. Ja suudelmas hellä on kiihkeän kuuma, kun sulaa syömesi kyyneliin. — Mitä itket, armas? Onneenko hellyt? Vai kuolemantuskaako värjyy syömes, kun kuiskaat kuumasti korvahain? — — Ja se sana soi ja polttaa sielussain kuin elämän pyhimmän salaisuuden aavistus. —

Vaikka iäti mua syleilisit, vaikka rakastaisit mua palavammin, kuin yks'kään ihminen voi rakastaa, minä sittekin taakkani alle näännyn.

Niin kiireellä kiitää elämä pois kuin tie tämän vaunun alta, haihtuu kuin suloinen humala pois, — taittuu kohdallas kerran: — yön astut hiljaisuuteen. — —

Mitä itket, armas?
Onneenko hellyt?
Vai kuolemantuskaako värjyy syömes?
Vai pakenevain hetkien ihanuuttako itket? —

Katso, kuinka hohtaa kuu ja säihkyy tähdet, katso, kuin on kaunis taivaan tumma sini, katso, kuinka aukee ikuisuus, tuo outo katse yön, suureen hiljaisuuteen mailman sulkien! — Ah, miten loistaa katsees kyyneleisnä, ja vieno, surullinen hymy kuin elo uusi herää huulilles, — ruusuhuulillesi, joille kerran painaa kolkko kuolo kalvaan suudelman! —

Hyväile vilvoittavin sormin mun otsaani polttavaa, suutele hiljaa pois tuskan kalvava kuume, — ja vaunu vinhasti kiitäköön läpi öisen kaupungin, paetkoot huimasti elämän hetket pois, ja levittäköön hiljaisuutensa kuolemanyö tämän nukkuvan kaupungin ylle — elämän ylle, nyt on katoavain hetkien nautinto meidän!

KUIN VALKEA LILJA

Kuin valkea lilja hohtaa sun povesi rinnallain läpi öisen hämärän-hunnun. Vaan kuuma on suudelma huuliltas ja lämmin sun rintasi kosketus; mun sykkii sydämeni tulvillaan.

Kun katson sua kaunihina noin, ja hellästi ja hiljaa hyväillen kun käteni sun muotojasi hiipii, ma luulen sua unelmaksi vain; ma tulisehen syleilyyn sun suljen, ma tunnen sydämesi sykinnän, — sa kuumasti mun rintaas vasten painat: mun silloin valtaa riemu verevin, mi kuolevaisten osaksi on suotu, mun tulvii sydämeeni lämmin laine, ja rinta väkevästi aaltoaa. — — Sen hetken hekumahan mailmat sulaa, kun sielu sieluun, rinta rintaan liittyy, ja sydämiin kuin hehku auringon luo onni sädetulvan lämpimän.

AAMU

Kuu painuu taakse taivaanrannan — pian aamu on, — kuu kultaa rannattoman ulapan, — pian kalvennut on kaikki: pois painuu vanha, uusi päivä koittaa.

Ja haaveksien luonto nukkuu vaan kuin neitonen, ja hiljaisuuden hymni yli vetten henkii. —

Niin valjeta kun kerran vois, niin hymyilevän tyynnä mennä pois, niin tuskatta kuin kuulas kesäyö hiljaisuuden suureen valtakuntaan!

II

MUISTOJEN KIRJA.

SYYSLAULU

Syyssävelet soi yli kaupungin ja puistojen kellastuvain. Kuin kuoleva huokaa kuihtunut maa, jo henkii tuonelan tuulet ja kalveilla lehdillä kuolema hiipii ja kalmankarkelo käy.

Ah! nyt yli muistoin käy henkäys kaipuun niin haikea, haaveinen; kuin hempeät sormet, kuin suudelmat hennot ne hyväillen koskevat sieluain, kuin tanssin huumeessa immet armaat ne lumoo oudolla onnellaan — ja häipyvät pois kuin päivät, kuin vuodet ja vievät kalleimman mennessään. —

Näin kerran soi syys haudallain ja kelmeät lehdet karkeloi yli kummun kuihtuneen, ja tuskat, myrskyt on laantuneet ja muistot yöhön on nukkuneet niin oudon hiljaiseen.

MUISTOT

Ne saapuu taasen, vanhat muistot nuo, ja vanhan kaipuun uuteen liekkiin luo. — On vuotta monta iäks mennyt pois, vaan vielä muistan, niinkuin nyt se ois, sen kesän armaan — puiston kukat, puut ja järven aallot, öiset tähdet, kuut ja metsälammen, kisat kesäyön ja hovinneidon, johon syttyi syön; sun sulos muistan, unelmaini kukka, sa muistoin mailla olet ihanin: — kuin taivas katse, päivänkultaa tukka ja olentosi — niinkuin enkelin! — Ah, mikä lumo ensi lemmen yllä ja mikä sulo ensi lemmityllä!

ELOKUUN ILTA

On elonkorjuun aika, ja hedelmäinsä runsautta uhkuu maa. Ehtoon henkäily hellänä hyväillen käy yli raskaitten kuhilain, ja kuulaan iltataivaan korkeudessa nuori pääskysparvi livertää. Uusi kelmeä kuu — kuin syksyn enne — tumman metsän ylle kohoaa, viime äänet onnellisen sorsaperheen haipuu illan haaveelliseen hämärään, ja hajaantuvain poutapilvien yllä joku vaalea, yksinäinen tähti sädehtii.

Hiljaa lipuu vene järven pintaa unelmaisen illan kuulaudessa. — On kaikki äänet iltaan vaienneet, vain karjankello kaukaa helähtää. —

Ja mun sydämeeni hiipii hiljaa
kesäöinen tähtikirkas onni,
kun katsot mua haaveksien noin
kuin illan valohämyyn hiuenneena. —

Näin jos aina onnellinen ois, suuren mailmanhengen helmaan, niinkuin suudelmaasi sun, autuaana sulautua vois!

ENKELI

Yksi on enkeli, muistojen valkea lilja, taivaan siintävä kirkkaus katseessaan. Yksi on enkeli, valoisa, lempeä, jalo, kaunis kuin kukkaset maan, puhdas kuin valkehin lumi.

Yksi on enkeli, hän meni varhain pois, — — tähän mailmaan liian hyvä hän ollut ois! — Miksi ma jäinkään mailman saastahan tänne, miksi en mennytkään hänen kanssaan pois!

Unteni enkeli, kaipaus taivainen, mua ohjaa yöstäni luoksesi valkeuteen! Siellä, missä sa oot, oi kauneus, kirkkaus, onni, on taivas ja autuus ja rauha — sun luonasi vain!

ILTA

Pois painuu päivä, ja saapuu yö, pian viime kerran sydän lyö.

Oi nuoruusaika, oi armahain, on kaikki kohta muisto vain!

KERRAN

Miksi milloinkaan sinut nähdä sainkaan! Päiväin onnen sa multa veit, päiväin onnen ja öitten rauhan, ja turhaan etsin ma lohtuain.

Turhaan etsin ma onneain. Sen katsees kätköissä kerran näin kuin päivän menneen, mi sammui pois. Ja turhaan etsin nyt mennyttäin!

RIKOS

Teit väärin, väärin sa mulle, teit väärin sa itselles, kun elämän huuman annoit sa tallata rakkautes.

Sitä luonto ei anteeks anna,
se rikkojat kostolla lyö,
ja tuskat sydäntä kahden
kuin hehkuva hiillos syö.

Ja ma luulen, että sen polton vain laineet lääkitä voi: meren aavan lempeä laulu vain yksin lohtuna soi.

MIGNONIN LAULU

(Goethe.)

Mun tuntee tuskani vain kaihomieli, mun orpouttani ei kerro kieli, kun tuonne katson taivaanrannan taa. Ah, poiss' on armas, hänt' en nähdä saa! Vain sielun polttehen sain kuumeisen. — Mun tuntee tuskani vain kaihomieli.

MUISTOJEN MAILLA

I

Avaan portin ja astun puistoon alle vanhojen vaahterain. Vanha kaipuu mun tänne toi ohi syksyn keltaisten maisemain. On kaikki täälläkin tuoni vienyt. — Ah, näinkö, näinkö se kuihtuu pois, mi kerran nuorena kukkaan nousi! Nyt näinkö kaikki se kuollut ois! —

Näin liekin parhain! — — Tää sointuu sieluni säveliin. Kuin auringon kultaama syksypäivä nyt eessäin elämä aukenee. On kevät kallehin taakse jäänyt, on tullut syksy ja tummat yöt, ja menneet päivät kuin unet joskus vain yöstä luokseni liitelee. Te onnen hetket, niin harvat, rakkaat, ma teitä vaalin kuin sieluain, — te ainoat aarteeni tyhjyydessä, kuin saituri teitä ma vartioin: ei sormin saastaisin yksikään saa onnenkultaanne koskettaa; kun kuolen kerran, ma kerallain vien pyhän aarteeni hautahain.

II

Muistanetko vielä, kuinka kerran lehväin siimeksessä istuimme, kuinka ruusuin tuoksuun huumautuen nuorin, neitseellisen aroin tuntein ensi sylinannon onneen raukesit?

Ma katsees hohteen, äänes soinnun muistan ja sytyttävän, nuoren kauneutesi, ja kuinka kukkatarhan tuoksuihin ja säteisihin kesäauringon pois suli surut onnen huumeeseen: — kuin satua vain se kaikki on nyt, — ja kohta — ennenkuin huomaammekaan — jo tuhat vuotta haudassa maanneet oomme!

III

Ei muuta mulla kuin muistot vain: joka hellän hetken, min sulta sain, joka kylmän katseen kun lämpöä hain, syvät lemmenyöt, sulat kuiskailut, vihan ukkossäät, tylyt tuiskailut, minä säilytän kaikki ne sielussain. — Ei muuta mulla kuin muistot vain!

IV

Niin kylminä syystuulet henkää, niin kolkko on muistojen maa, — ei enää armas vastahani riennä.

On kuolleet ruususi rakkaat
ja liljat ja tulppaanit, —
ja sydämeni unelma on kuollut.

Kuin paljahat, mustat oksat,
kuin kelmeät lehdet maan,
niin kuihtunutta elämää on muistot.

Vaan kalliimpi kaikkea mulle on muistosi kuitenkin, oi elon kadotettu paratiisi!

III

KODITON. <<< 24

KODITON

I

Niin oudot on tiet, niin vieraita maat, niin vieraita ihmiset kaikki.

Ei lämmintä ääntä,
ei katsetta hellää, —
vain kylmyyttä, vainoa, vihaa.

Kai povessa maan kodin kerran saan kera kaipuun, mun armahain!

II

On talo autio, — yön äänet hiljaa puissa soi.

Niin ahdistava tuska rintaa kalvaa, niin ikävähän nääntyvä on syön, kun juhlan muistot mieleen kohoaa, — muistot kaipaavien katseitten, jotka tylyyn uhmaan kilpistyi, vaikka ivallisen hymyn alla sydän toivotonta orpouttaan itki.

1912.

III

Ah, missä lienet nyt, kenen huulet juo sun ruusuhuultes hurmaa? — -— On kesäyö ja järven tyveneltä tänne laulu kaipaavana soi. Metsät tuoksuu, — tummat siimekset kutsuu houkutuksin tuhansin. — Ah, missä lienet, armahani, nyt!

IV

Oon rikkonut sua vastahan, oi isä, iäisyys, oon tuhlannut sun lahjasi ma tiellä turhuuden; kuin raskas vuori mua murhe painaa. Mua kurjempaa ei olla voi, mua kalvaa katumus ja raatelee kuin pedot rintaani. Suo mulle armos ääretön, suo anteeksannon yö, suo unhoituksen vapahdus ja kodin rauha suo!

V

Ei niin suurta tuskaa, ettei kestä mies, vaikka turma uhkaa, mies on mies, vaikk' on kaikki tuhkaa, nousee raunioiden alta tahdon valta.

VI

Kuin lehdet tuulessa ihmiset on; sama heillä on kohtalo lohduton. Kuin keväällä silmut he alkavat retken, kuin lehvillä lehdet he häilyvät hetken, kuin syksyllä lehdet he laastaan pois, kuin heitä ei koskaan ollut ois! Ja heidän hautansa vuossadat tallaa.

1912.

IV

KAIPAUS.

KAIPAUS

Yön yksinäinen kaipaus mun armahani on ja ystäväni uskollisin, parhain. Muut viedään lahjat kohtalon, hänt' eivät viedä voi! Ma hänet olen kohdannut jo varhain.

Hän kevään ensi kukista jo kuiskii korvahain ja joka neidon katseessa hän lymyy. Ja syksyöin, kun rinnassain niin sairas sävel soi, hän kaikkialta vastahani hymyy.

Kun yksin käyn, ja kalvas kuu maat, meret hopeoi, ja taivahalla toivon tähdet palaa, ja kaupungista humu soi yön hiljaisuutehen, mun sydämeeni kaipuu hiipii salaa.

Hän rinnalleni painaa pään ja itkee hiljalleen, mun hivuttaviin hyväilyihin sulkee. Ja kerran yöhön viimeiseen kun viime ilta vie, hän kuolon maille kerallani kulkee.

1912.

UUSI ALADDIN

Yön ystävä, ruhtinas unten; mitä siitä, jos kerjuri vain, mitä siitä, jos houkkio, narri, unet mulla on vallassain!

Mitä siitä, jos mailma ei maksa
rovon vertaa mun helmistäin,
pian pääsenhän kotiin jälleen,
hyvän enteen yöllä jo näin.

Olen outo ja onneton täällä, elo mainen on tuskaa vain. Ah, miksei suotu olla mun valtakunnassain?

1912.

SYYSTUNNELMA

Taivas synkkä kuin uhkaava surma, eessä kurja, solskeinen tie. Uupumus vaanien jäljessä käy kuin syksyiset usvat kalvavin myrkyin, kuin loputtomat sateet ikuisin itkuin, kuin hivuttavat huolet, kuin kuluttava murhe, herpaisten hermot ja lamaisten lahjat, vainoten, vallaten, lokaan tallaten kaiken, mi pyrkii, mi toivoo ja uskoo valoon ja onneen koittavan kevään.

Loppuko tullut? Nytkö jo uuvun? Nytkö jo päättyy toivoton tie? — Minnekä mennä, missä on suoja, missä koti? — Täällä on tuska ja kuolo ja kurjuus; siellä on musta tuntematon! — Ainoa lohtu, ainoa toivo: kärsi ja kestä ja kuole ja maadu — et yksin sa kaadu! — ja kiitä luojaa ja surmaajaa!

1912.

PIMEYS

Kohtalon korkea valta, oi päästä mun tuskani alta! Se yö, mi ei valkene milloinkaan, minut kietoo, saartaa kauhuillaan. Minä näännyn taakkani alle, oi armoa uupujalle! Joka puolla on synkintä synkin yö, jota tähti ei valkase yksikään, jota aamun koi ei voittaa voi, joka varjoon mun hautaa äänettömään ja hulluudella mun lyö.

Kuin pitkä marttyyripiina elo mulle ollut on. Vain kuolon käärinliina voi lääkitä haavain polttelon. Joka riehunnan yö nyt kauhulla lyö elon tyhjyyden portit auki: — onneton sielu, nyt aukee allesi sun epätoivon pohjaton nielu. — — Pimeys ja tyhjyys! Ah, ota pois tämä tuskan kalkki, ikuinen tyhjyys!

1912.

TUSKAIN TIE

Käy kautta tuskain kirkastuksen tie, se kautta kuolon valkeuteen vie ja suuren rakkauden onnelaan, kun kestetty on kärsimykset maan.

Niin pohjattoman kaipauksen sain
ja samaa rakkautta turhaan hain.
Niin pientä kaikki nautinnot on maan
syön nälkään nääntyy rikkaudessaan!

Ah missä, missä päällä maailman on rakkaus, mi voittaa kuoleman, niin rajaton kuin suuri hiljaisuus, kuin kaikkeuden sydän, jumaluus!

HE KOLME

He kolme mun kulkuni johtaa yli yön, yli tyhjyyden; he kohtalon tähtinä hohtaa yli elämän erheitten.

Hänet, valkean onneni, aamuin
valon välkkeessä säihkyvän nään
kun kaikkoo harmahin haamuin
yö unhojen hämärään.

Se toinen mun illoin kohtaa,
kun kaipuu sairaaksi saa,
hän villiin juhlaan mun johtaa
ja liekkinä riuduttaa.

Se kolmas, se kalvea aave, mua vainoo varjona yön. — Oi hullu onnen haave: olet häneen sa vihkitty, syön!

SAUL

Saul istuu ääneti vuoteellaan ja miettii synkkänä kohtaloaan. Ken yksinäiseks on luotu, ei hälle onnea suotu, hälle kuoleman-kolkko on piiri maan, hän turhaan paeta koittaa, hänet yö ja pimeys voittaa, hänet unhoon haudataan. Ja ei kenkään tunne sen tuskan hintaa, mi polttanut Saulin on rintaa!

Ja paimenen harppu helkkäen soi, vaan soitto ei Saulia auttaa voi. Hänen sielunsa sairaus sulkee, hän houreiden yössä kulkee, niin oudot on mietteen tiet.

Sinä paimen nuori ja pieni, kun häipyy yöhön tieni, sinä valtikan multa viet. Ja ei kenkään tunne sen tuskan hintaa, mi polttanut Saulin on rintaa!

Mitä on, mitä olla on kuningas ja kansan kaiken valtijas? Kun on yllä vain hiljaisuutta ja tuntemattomuutta, ja alla on kaikki muut! Ei yhtään yhdenvertaa! Ei ainuttakan kertaa syki syön, kun puhuu suut! Ja ei kenkään tunne sen tuskan hintaa, mi polttanut Saulin on rintaa!

Mua hulluksi luulkoon kansani vain, ma kaiken turhuuden nähdä sain, vei kaiken uskon se multa, on turhaa kunnia, kulta ja rakkaus houretta vaan. Mit on jäljellä kuninkaasta ja narrien valtijaasta, kun muutun mullaksi maan? Ja ei kenkään tunne sen tuskan hintaa, mi polttanut Saulin on rintaa!

SUOMELLE

Suomeni, onneton vainojen maa, vieläkö päiväsi koittaa? Suomeni, sankarilaulujen maa, vieläkö valtasi voittaa? Vieläkö nousee haudastaan vapaus sorretun syntymämaan?

Vaiko jo kohtalos kuolla on, kuulu Kalevan kansa, kuolla kuin orja maineeton, kurja Kullervon kansa? Uupua unhoon hiljalleen korkeine, nuorine toiveineen! —

Laulaja, ylläsi hämärtää, sytytä lamppusi yöhön! Kuolontanssi ei kesken jää, vaikka sa ryhdyt työhön. Yö ja kuolo jos yllättää, laulujen Suomi ei unhoon jää!

ELÄMÄ

Peittää mustimmankin kulon kesä kukkaverhoon heleään, hehkuu ruusut hautojenkin yllä.

Versoo metsät nuoret, vehreät raunioilla linnain, mökkien: ihmissuvun hautaa unhoitus, — keväällä jo uusi kukkaan puhkee.

Ihmeellinen lahja elämän! Ilonsävel kukkanurmikoilla, kesäpäivä — paimenhuilun ääni, heläjävä nauru neitojen taikka laulu järven tyvenellä, — sitten yö ja kuolinvalitukset, taru tuskasta ja kyynelistä, — sitten tutkimaton hiljaisuus: — — silmäin lumetta on ollut kaikki niinkuin synkkäin syvyyksien yllä lainehilla loiste auringon.

VAARAN LAELLA

Mitä näen? — Keinuvat vainiot, heleät niityt ja vakaat, valtavat metsien vyöt — vaan sitten katseelta salpaa tien siintävät vaarain harjut. Yllä lehväin keinuva katto ja taivaan kirkas kuulto, — kauas ei ihmiskatse kanna!

Mitä kuulen? — Sointuja suuren suven, joka ihmissielun jo ammoin rauhaan tuutinut on.

Rauhaan! — —
Ei, sitä onnea suotu ei sulle vielä!
Levoton on laulajan tie,
ja kaipaus rintaa polttaa,
kunnes herää hän tuskansa tuudinnasta,
kunnes kuulee hän soinnut suuren kevään,
kunnes suuren vapahduksen riemu,
niinkuin valtavan kosken vuolteet,
maailmanlauluna elämän kaikkeussoinnuin
valtoinaan hänen rinnastansa tulvii.

V

MERI

MERI

Meri tutkimaton, meri, sielu maan, ylös taivaisiin sinä kaipaat pois, ja sun henkesi pilvinä liitää. Vaan armaan luo alas helmaan maan sinut sitoo rakkaus voimallaan.

Maa kukkasin sai sinut vangikseen — ja vaippaan jään sinut kahlitsee; niin uinut yön sinä pitkän. Vaan vankina jään ja vallassa yön sua kaipaus kalvaa, sun kärsii syön.

Ja kun kahleet jään kevät kirvoittaa, taas aaltosi nostat sa karkelemaan, ja sun rintasi kaipaus laukee. Yli kaupunkein, yli kaiken maan sun tulvii tunteesi valtoinaan.

Sinä paljon sait, vaan pohjaton on sun rintasi kaipuu sammumaton: miten saat, miten saat sen julki? Miten kuohuukin sun sielussas, mykän sävelen vain saat huuliltas!

Ja kun myrskyten soi yö-tuskasi sun, tai hiljalleen sävel-aaltosi lyö tylyn kuuroja rantoja vasten, ken ymmärtää sun laulusi, ken? ken mittaa riemut ja tuskat sen?

KUOLONTANSSI

Kuolontanssi, aaltojen tanssi! Hetken leikki — ja ääretön yö. Pinnalla tanssi, pohjalla taisto, kuolontaisto — ja ääretön yö. Kiihkeä, kiehuva, riehuva parvi, — ihmismeri! — määrätön saatto mailmojen alkuun — mailmojen loppuun, iäti hyörien vertensä tahtiin, — kaikki ne sortuu kohtalon mahtiin, kaikki ne hautaa ääretön yö.

Ikuinen taivas, ikuiset tähdet, ei jäähdytä katseenne viettiä verten! Lempeät katseet, hempeät hymyt, ruusuiset huulet, hurmaavat muodot! Syttyvät syömet hehkuun hurjaan, polttaa rintoja kuumeinen kaipuu, keinuvat vartalot verten tahtiin, — kaikki ne sortuu kohtalon mahtiin, kaikki ne hautaa ääretön yö.

ÖINEN MERI

Sun lauluasi, meri, kuuntelen kuin armahani hyväilevää ääntä. Niin hyljätyksi kesken ihmisten ma tunnen sydämeni rakkauden. Sa yksin laulat lohdutusta mulle.

Sua rakastan ma sätehissä päivän ja illanruskon ruusuhohteessa, sua rakastan ma synkkyydessä yön, kun rantaan äänettömän kaupungin sun valittava äänes hiljaa soi kuin ihmiskohtaloa itkien.

Kuin iltatähti helmaan himmeen yön sun syleilyysi niinkuin armahan ma tahdon hiljallensa sammua ja nukkua sun laulus säveliin!

LAINE

Sua siivillä myrskyn yli kuohujen hyrskyn, yli aaltojen pauhun ja kuilujen kauhun ma turhaan hain yli maailmain.

Olen laine ma vain, elon hetkisen sain; meren synnyin ahdosta aaltoamaan, sen syöksyin tahdosta taistelemaan: ja eespäin vaan yhä kiista se käy, vaan milloinkaan ei määrää näy.

Niin etsin ma rientäen, ponnistain sua keskeltä kuohujen vaahtoavain. Jo valkean rinnan yli riehuvan pinnan ma hohtavan luulen, jo äänesi kuulen ja syöksyn päin sinut yllättäin — vaan turha on työ ja taisto ja kiista, taas poissa on riista, ja vastaan lyö meren valtava vyö! — —

Tää kilvotus parhaan kai määrämme lie, ei tietämme harhaan se taistelu vie. Ken uupuu, ken taipuu, sen tallaa muut, se armotta vaipuu, sen katkee kaipuu, sen taittuu tie. — Niin siivillä myrskyn yli kuohujen hyrskyn, yli aaltojen pauhun ja kuilujen kauhun mun kulkee tie — mun kunnes uupumus unhoon vie.

KUUTAMO MERELLÄ

Meri tyynnä päilyy, meri aava, rannaton, rauhaton. Meren jättiläinen nukkuu, vain rinta hiljallensa huokaa.

Kuu äänetönnä katsoo nukkujaa kuin vaimo päihtynyttä miestä: sen uni on koiranunta, se hetkessä herätä voi ja ärtyä hurjaan raivoon ja hulluna temmeltää ja ärjyä, myrskytä, piestä — voi häntä, ken tielle jää! — sen kunnes uupumus valtaa ja kaataa uudelleen, ja uni riehunnalta voiton vie.

Nyt on nukkunut ukko, nyt on vaimokin rauhan saanut, ja lapsetkin, pienet tähdet, emon suojasta kurkistaa, kun isä nukkuu. —

Vai vertaisiko sua neitoseen, joka lempeen voitettu on, joka turhaan taisteli kauan, joka uhmasi, hylkäsi, ilkkui ja riehui, itki ja vaikeroi, vaan viimein heltyi ja vaipui sylinantoon lempeään ja iäisyydenpitkiin suudelmiin, — joka äänetönnä lepää onnessaan povi hiljallensa kohoillen ja laskein.

— Vaan leikki pois! Nyt herää jättiläinen. Sen myrskynpuuska nostaa vuoteeltaan. Jo soittaa tuuli touveissa kuin huilu, ja kuohupäiset, raivostuneet aallot ne purtta paiskelee kuin lastua. Niin olet, meri, niinkuin elämä, niin vaihteleva, myrskyävä, tyly, vain joskus hellä, lempeä kuin onni. —

Nyt kuohujen kanssa karkeloon kuun kalvaat immet käy. — Varo, purjehtija ulapan, ne vielä vievät sun, ne taikoo, valtaa tanssillaan, sun kietoo syleilyynsä, sun tempaa karkeloon — kuolontanssiin kuohujen yllä — vajottavaan, pettävähän leikkiin niinkuin vain elämä itse.

TÄHDET

Ihminen häilyy hetken päällä maan, läikkyvä laine on hänen tarunsa vaan, sykkivä hetki ainoa haihtuva onni, — ääretön kaipuu täyty ei milloinkaan.

Ikuiset tähdet ihmeellisen yön,
turhaan hetken lainehet kaipaavat
sulkea teidät, korkeat, syleilyynsä,
turhaan pyrkii taivaihin ihmissyön.

Tähdet tunnen, joita ma suudella saan; taivaat löysin heidän ma katseestaan. — Lempeät tähdet, kunpa en nähdä saisi teidän, armaat, sammuvan milloinkaan!

ILTATUNNELMA

Lämmin kesäilta henkii ikkunaan yli hiljaisen rantakadun puiden. Illanruskon väriloistehessa ruusunpunaisena päilyy tyyni meri kuin neidon posket ensi suudelmasta. Ruusumeri, ruusuhohde taivaan, illan ihmeellinen ruusuhämy! — Ihanaksi mieli valahtaa.

Ja niinkuin rakastetun hyväilyt haaveellisen soiton säveleet illan ihanassa värihohtehessa sydämeni hiljaa tuutivat onnen satumaille autuaille.

YÖ

Vaiti on metsä, ääneti aallot, vaieten välkkyvät taivaalla tähdet, ja mykkä on yö. — Näinkö, ah näinkö mykkä on kerran kuoleman yö!

YLI HOHTAVAN HANGEN

Yli hohtavan hangen käy hiihtäjän tie, yli jäätikön aavan hänet kaipaus vie. Jää kaupunki taa, surun usvien maa, savupilveen peittyen pois näköpiirin taa. Yön vangilta kahleet aukee, sydän riemuun elpyen lyö, saa pilvien siivet sielu, jää taakse tuska ja yö. Tuoll' äärellä taivaan kangastaa jo ikuisen onnen auringonmaa. — Sinne, ah sinne päin valoa vie yli hohtavan hangen hiihtäjän tie! — — Niin kaukana on sen autuus vaan. Ehtiikö sinne hän milloinkaan? — — Mitä siitä, jos ei, jos kuolema vie: niin hohtavan kaunis on hiihtäjän tie!

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK RAKKAUSUHRI ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- I

- RAKKAUSUHRI
- AAMULAULU
- TOUKOKUUN YÖ
- ODOTUS
- LEMMENYÖ
- SINULLE
- RAKKAUS
- YHDESSÄ
- ONNI
- TULE HILJAA VARPAILLAS
- TYTÖN LAULU
- PAKO
- KUIN VALKEA LILJA
- AAMU

- II

- SYYSLAULU
- MUISTOT
- ELOKUUN ILTA
- ENKELI
- ILTA
- KERRAN
- RIKOS
- MIGNONIN LAULU

- MUISTOJEN MAILLA

- I
- II
- III
- IV

- III

- KODITON

- I
- II
- III
- IV
- V
- VI

- IV

- KAIPAUS
- UUSI ALADDIN
- SYYSTUNNELMA
- PIMEYS
- TUSKAIN TIE
- HE KOLME
- SAUL
- SUOMELLE
- ELÄMÄ
- VAARAN LAELLA

- V

- MERI
- KUOLONTANSSI
- ÖINEN MERI
- LAINE
- KUUTAMO MERELLÄ
- TÄHDET
- ILTATUNNELMA
- YÖ
- YLI HOHTAVAN HANGEN
- THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE