Kyöpeli
Date: 2026-04-19T00:00:00+00:00
Keywords: Comedy plays; One-act plays; Finnish drama -- 20th century

The Project Gutenberg eBook of Kyöpeli

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Kyöpeli

Yksinäytöksinen huvinäytelmä

Author: Kaarle Halme

Release date: April 19, 2026 [eBook #78488]

Language: Finnish

Original publication: Hämeenlinna: Arvi A. Karisto, 1915

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/78488

Credits: Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK KYÖPELI ***

language: Finnish

KYÖPELI

Yksinäytöksinen Huvinäytelmä

Kirj.

KAARLE HALME

Hämeenlinnassa, Arvi A. Karisto, 1915.

HENKILÖT:

Aatu, isäntä
Oka, tullimies
Eppu |
Kiia | palvelusväkeä
Selma |
Kaisa |
Susanna, täti
Anna-Liisa, naapurin tytär

Tälle näytelmälle, pilan ollessa sen luonteenomaisuutena, on eduksi kevyt ja leikihtivä esittäminen. Pieni liioitteleminenkin siellä täällä lisää esityksen vaikuttavuutta, jos vain pidetään tarkka raja, ettei se kehity reuhaamiseen tai mauttomaan ilvehtimiseen. Hyväntuulinen esitys leikkiä laskevassa äänilajissa on pidettävä pohjasävynä.

Aatu on reipas ja hyväntuulinen, eikä suuttuessaankaan saa vaikuttaa ankaralta, vaan ennemmin vähän harmistuneelta. Ikä n. 25 v.

Oka on kuivan leikillinen, leveästi hymyilevä, viekassilmäinen vanhapoika. Hänen hymystään ja katseestaan voi päättää, että hän on ovelampi kuin miltä hän jutuissaan tahtoo näyttää. Ikä n. 40 v.

Eppu on iloinen hulivili; sanoo sanottavansa rohkeasti ja naurusuin.
Ikä n. 25 v.

Kiia on yksivakainen ja hidas, juttelee harvakseen ja harkitusti. Ikä n. 30 v.

Susanna on vähän hupsahtanut vanhapiika, joka yrittää matkia sivistyneen naisen esiintymistä, mutta on sattunut saamaan kiinni väärästä päästä. Esiintyminen on pöyhkeilevää, olematta arvokasta — ja puheleminen on suun ja sanojen hienostelemista, olematta luontaisen kehityksen tulosta. Hän sievistelee ja venyttää sanoja sekä käyttää silmiään mulkoilevasti, ummistaen usein silmäluomiaan. Ikä n. 40 v.

Selma on iloinen ja vähän vallaton. Ikä n. 21 v.

Kaisa on toimelias, vilkaspuheinen ja rivakka koko esiintymisessään.
Ikä n. 24 v.

Anna-Liisa on ujo ja arka, mutta muuten hyvin herttainen, pehmeä luonne. Ikä n. 18 v.

Pirtti on alussa puolipimeä.

OKA (kompuroi ulkoa. Heittää silat ja länget suurella kolinalla uunin eteen. Mutisee puoli-ääneen). Mikä niitä uusia rinnustimiakin aina katkoo!

SELMA (kurkistaa keittiön ovesta). Joko miehet tulivat?

OKA. Vasta sen äsken juuri laitoin.

SELMA. Kuka sinne tuli?

OKA. Minä.

SELMA (nauraa). Ei!… Minä olen täällä.

OKA. Minä itse.

SELMA. Vai niin! Okahan se on itse. Miksi ei Oka ota valoa?

OKA. Enpähän viitsi noita uusia nappuloita kierrellä.

SELMA (menee ulko-oven pielestä sytyttämään sähkövalon). Kah! Sitä vartenhan ne ovatkin.

OKA. Kylläpä leiskahti! Oli silmät viedä!

SELMA. Joko miehet tulivat?

OKA. Jo. Jäivät naapurin poikien juttusille tuonne tallin nurkalle. —
Poikki se pahus on! Ihka uusi rinnustin.

SELMA. Tulkaa sitten kahville! Ei illallista vielä anneta. (Menee keittiöön.)

OKA (tuo länget mukanaan ja istuutuu pöydän ääreen vasemmalle). No, eipä kai tähän aikaan päivästä.

KAISA (tulee ulkoa, silittelee hameitaan ja istuutuu pöydän oikealle puolelle, pudottaa liinan niskaansa ja rupeaa pahantuulisena palmikoitaan korjailemaan).

OKA (vilkaisee sivulleen Kaisaan, mutta ei sano mitään).

KAISA (heittää palmikon niskansa taakse). Jopas se tuli tämäkin ilta!
Lyhyessä ovat jo tämän talon askareet.

OKA. Niin tuli… vuoden viimeinen ilta. Huomennahan on muuttolauantai.

KAISA (nauraa ivallisesti). Eihän Oka ikinä muuta!

OKA. Muuttaakos Kaisa?

KAISA. Mitäpä täällä… mokomassa!

OKA. Muualla ei ole niinkään hyvä! Mikäpä taloa vaivaisi?

KAISA. Kai se talo — mutta ihmiset!

OKA. Isäntä on hyvä…

KAISA (kivahtaa). Ja isännän täti! Nyt se taas on sotkenut moniaitten asiat harakanvarpaiksi.

OKA. Kaisanko?

KAISA. Kiia ei katsonutkaan minuun äsken tuolla pihalla, vaikka meidän on pitänyt yhtaikaa jäädä tänne tai lähteä Jokisivulle. (Nojaa kyynärpäätä polveen ja naputtelee nyrkillä otsaansa.) On tämäkin vuosi mennyt hukkaan! On jo!

OKA (kuivasti). Hukkaanhan ne palvelijan vuodet menevät… siksi kun saa jalkansa oman pöydän alle.

KAISA (vihaisena). Tässä talossa sitä saa toivoa siksi kun kuopataan.

OKA. Hm!

KAISA (pisteliäästi). Siihen asti se Okakin täällä siloja paikkailee.

OKA. Hm!

KAISA. Kauanko lie jo paikkaillutkin! Piimäparrasta harmaapartaan!

OKA. Hm!

KAISA. Mutta minä en aio olla täällä Susannan silmätikkuna. Ratkokoon minun puolestani muitten välejä miten paljon huvittaa — mutta ei enää minun. Mokomakin tekohurskas!

OKA. Onko ratkonut…?

KAISA. Onko! Sanoinhan, ettei Kiia kurkistanutkaan minuun.

OKA (äkäisesti). Pitäisikö aina sitten kurkistella?

KAISA (toimeliaasti). No, ei aina eikä joka käänteessä, eikä työaikana, mutta runtuviikko on eri juttu! Ja varsinkin eri juttu tänään! On oltava selvillä mitä tehdään.

OKA. Ehkä Kiia onkin selvillä?

KAISA. Mistä?

OKA. Ettei tee mitään.

KAISA. Sanoisi edes sitten!

OKA. No, niin kyllä… sanoisi!

KAISA (itkua estellen). Kun kerran on koko syksyn narraillut.

OKA. Mitenkäs se onkaan se sananlasku…?

KAISA. Älkää te puhuko mitään sananlaskuista! — Toimitittekin minut tänne… tuon Susannan syötäväksi. Saisittekin toimittaa asiat selviksi!

OKA. En minä ole luvannut Kaisalle miestä toimittaa.

KAISA (liikahtaa hermostuneesti). En minä ole pyytänyt keneltäkään miestä, mutta ei kenenkään tarvitse liioin santakontitella.

OKA. Mitäpä minä sille mahdan!

KAISA. Olisitte voinut sanoa Kiialle…

OKA. Mitä?

KAISA. Että Susanna on tekohurskas hupsu…

SUSANNA (tulee vasemmalla itsetietoisen ja arvokkaan näköisenä, sukankudin kädessä). Mitä se Kaisa minusta sanoo?

KAISA (uhmaavasti). Onko kyöpelin emäntä kuunnellut?

SUSANNA (kiivaasti). Mitä sinä sanot?

KAISA. Onko Susanna jo tullut kuuroksikin?

SUSANNA. Minä en ole kuuro enkä sokea. Mutta miksi sinä nimitit minua?

KAISA (kipakasti). Siksi, miksi koko pitäjä teitä nimittää. Mutta
omasta puolestani sanon, ettei tarvitse tupata puun ja kuoren väliin!
Valheita olette juorunnut Riialle… ja santakonttina kulkenut.
Tahdotte kai hänet itsellenne!

SUSANNA (suuresti hämmästyvinään). Ei… mutta kuulkaa nyt, hyvät ihmiset! Kuinka sinä uskallat puhua minulle miehistä! Etkö sinä tunne minun siveellistä vaellustani?

Kaisa. Hyvin helppo on olla siveellinen, kun ei kukaan välitä!

SUSANNA (vimmastuen). Välitä! Vai välitä! Luuletko ettei minusta välitettäisi, jos minä välittäisin noista inhottavista miehistä, mokomista tyhmeliineistä, jotka eivät koskaan tunne oikean naisen arvoa. Kaikki ovat niinkuin Oka tuossa… sokeita…

OKA (nousee). Niin ovat. He eivät missään näe oikeita naisia. (Menee keittiöön.)

SUSANNA (menee liehakoiden perässä). Kun he kulkevat silmät ummessa eivätkä katsele…

KAISA (naurahtaa). Pakenevat vain.

SUSANNA (kääntyy ympäri). Minua ei tarvitse paeta, sillä minä olen oikea nainen ja minulla on harrastuksia — (pudistaa sukankudinta Kaisalle) — yleviä harrastuksia!

KAISA (nauraa). Kyllä! Kutoa valkoisia villasukkia mustille neekeripojille!

SUSANNA. Korkeimman lain täyttämistä se on. Älä naura! Minä tiedän sivistyneen naisen velvollisuudet, minä. Mutta sinä et tiedä muuta kuin navettasi, karjasi, porsaasi ja lampaasi, sinä!

AATU (tulee vasemmalta). Mitä nyt taas? Mitä Susanna riitelee?

SUSANNA. Tuo navetta-ihminen kehtaa puhua minulle miehistä ja neekeripojista!

AATU. Mikä ihminen?

SUSANNA. Navettapiika! (Aikoo mennä.)

AATU (käskevästi). Susanna jää!

SUSANNA (kääntyy). Ei sitä nyt tarvitse isännänkään niin komennella!
Mutta sellaisia ovat kaikki miehet! Minä halveksin niitä!

KAISA. Ja naisia myös…

SUSANNA (kiepsahtaa ympäri). Minä en puhu sinulle!

AATU (ankarasti). Mutta minulle!

SUSANNA (kääntyy). Älä nyt ole taas niin isäntämäinen!

AATU. Tietääkö Susanna, mikä navetta on?

SUSANNA (uhmailevasti). Ellet sinä tiedä, niin kysy tuolta Kaisalta.
Hänen mukanaan kulkee aina navetan lika ja haju…

AATU (suuttuen, polkee jalkaa). Ihminen! Se lika ja haju meidät elättää… Susannankin. Jos se talosta katco, niin pannaan hampaat naulaan. Mutta sitä ei ymmärrä hupsut vanhatpiiat!

SUSANNA (kuohuu vihasta). Mitä sinä…!

AATU. Ja nyt… mars matkaan! Heti! (Astuu Susannaa kohti.)

SUSANNA (keikauttaa päätään ja kiepsahtaa keittiöön). Pyh!

KAISA (hyvillään). Sattuipa isäntäkin kerran parahiksi paikalle, näkemään ja kuulemaan.

AATU (sovittelevasti). Ei hänestä pitäisi kenenkään teistä täällä pirtissä välittää.

KAISA (nyrpeänä). Kylläpä vain välitetään liiaksikin, niin että sotkeutuu kaikki. Mutta minä en välitä… pääsee kai tästä.

AATU. Hm! (Kävelee hiljakseen perälle ja tulee taas pöydän luo.)
Aikooko Kaisa muuttaa?

KAISA. Mitäpä minä tännekään? (Hetken mietittyään.) Enhän minä muuttaa aikonut. Kiian kanssa ajattelimme palvella vielä yhden vuoden ja sitten… Mutta silloin tulikin harakka haasialle, peikko pesän jakoon.

AATU. Susanna.

KAISA. Sehän se täällä kaikki sotkee ja sulloo… on Kiiankin mielen mustuttanut.

AATU. Jos minä puhuisin Riialle?

KAISA (katkerasti). Kyllä se paikkaus pian ratkeisi… ja kylläpä isännällä sitä paikattavaa olisi… oli ehkä omaan ihoon asti.

AATU. Miten… omaan…?

KAISA. Ja kaikki on tuon yhden ihmisen kielenkärjellä ratkottua. Mutta sellaisia on paholainen nähtävästi asettanut jokaiseen pitäjään vähintään yhden.

AATU. Mitä sinä minusta…?

KAISA (toimekkaana). No, ensin sanoi tuo meidän Selma Epulle, että tie poikki. Sitten kylmeni Kiia minulle… ja sitten… mutta sanomatta kai se saa jäädä…

AATU. Miksi et sano loppuun, kun jo alussa olit?

KAISA. Isäntä olisi voinut nähdä, miten tuo naapurin tytär äsken näytti itkettyneeltä…

AATU. Anna-Liisako?

KAISA. Kukas muu? Rannassa äsken.

AATU (istuutuu). Mitä hän sanoi?

KAISA. Isäntä kysyy häneltä itseltään! Minä en rupea kielillä kulkemaan.

AATU (mietteissään). Eikä ollut kotona päivällä, kun kävin naapurissa.

KAISA. Oli kyllä.

AATU. Anna-Liisako?

KAISA. Niin… ja Susanna oli hänen luonaan.

AATU (katsoo pitkään Kaisaa). Soo! (Nousee kiivaasti.) Eikös se
Kyöpelin istukas ole jo sinnekin ehtinyt!

KAISA (tyytyväisenä). Siinä nyt näette! Miksi siedätte sellaista sukulaista!

AATU (mutisee ja kävelee). Mokoma sukulainen! Äitipuoleni sisar! Mutta minkäpä sille mahtaa!

KAISA. Naittaisitte hänet!

AATU (pysähtyy). Mitä?

KAISA (hymyilee). Naittaisitte.

AATU (pälyilee naureskellen). Miehenkö kanssa vai…? Hän kun halveksii miehiä!

KAISA. Halveksii, kun ei saa. Mutta jos saa, niin ihastuu… ja talo ja talon ihmiset saavat rauhan.

AATU. Enpä minä tuollaista temppua ole hoksannutkaan. (Huvittuneena.)
Minkälainen mies sen pitäisi olla?

KAISA (nauraa ivallisesti). Saisi olla kuin vahinko nurkassa, kun vain on housut jalassa. (Nousee ja lähtee keittiöön.)

EPPU (tulee ulkoa lauleskellen).

Runtuviikolla renki on herra
ja isäntä on nurru,
kumpikohan mennyttä vuotta on
haikiammin surru'.

AATU (hauskasti). Mitäs menneistä vuosista! Kuollut taakseen katselee! (Istuu selkä perälle päin, katsomatta Eppua.) No, oletko jo päättänyt… jäätkö taloon?

EPPU (kaivaa tupakoita taskustaan ja istuutuu toiselle puolelle pöytää). En.

AATU (vilkaisee Eppua). Sepä selvää kieltä!

EPPU (leikillisesti). Jonkun täytyy täältä lähteäkin… muuten tulee sopasta pöpöröä.

AATU. Hm! Minä äsken juuri kuulin, että täällä on aikamoinen sekamelska.

EPPU (leikillisen uhkaavasti). Niin on, mutta minä sen vielä parannan… tänä iltana. Minä olen vapaa mies. Mulle on heiketty rasat päin silmiä.

AATU. Rukkaset…?

EPPU. Rukkaset, rasat, tumput ja kintaat. Kaikki yhdessä mylläkässä.
Enkä minä ota mitään ilmaiseksi. Minä maksan ne.

AATU. Kenelle?

EPPU. Kutojalle.

AATU (tyytymättömästi). Kukapa hänen kanssaan riitelemään!

EPPU (naureskelee). Ei riita eikä kopu, vaan rakkaus ja sopu!

AATU (katsoo äkkiä Eppua). Älä! Ei! (Purskahtaa nauramaan.) Et suinkaan!

EPPU. Kyllä, varmasti!

AATU. Susanna halveksii sinua.

EPPU. Saadaanpas nähdä!

AATU. Menisitkö naimisiin asti…?

EPPU. Eei! Kyllä minä sen lystin jätän muille. Ja teidän se pitäisikin tehdä…

AATU (hämmästyen). Naidako täti Susanna.

EPPU (nauraa makeasti). Eikä hiidessä, mutta naittaa…

AATU. Äsh! Kuka sellaista! Ei kukaan rohkene hänelle puhuakaan… miesvihaajalle.

EPPU. Kyllä minä sen vihan piikasesta taltutan, jos vain te hankitte hänelle miehen.

AATU (huvitettuna). Ottaisikohan tuo Oka.

EPPU. Ottaa, kun annetaan Rinnemäen torppa.

AATU. Ja sinä jäät taloon?

EPPU. Kaikki jäävät taloon — (nauraa) — paitsi Kyöpelin nimi. Se poistuu Rinnemäkeen.

AATU (nousee). Minä annan sen heille, ja vielä hevosen ja pari lehmää.

EPPU. Puhukaa siitä Okalle ja sanokaa, että minä taivutan Susanna-tädin.

KIIA (tulee ulkoa kaljatuoppi kädessä).

EPPU (katsoo taakseen). Saitkos herumaan?

KIIA. Vieläkös! (Tuo tuopin pöydälle.) Sakka tuli, kun nuristelin.

EPPU (katsoo Aatua). Loppuipa se pahaan aikaan.

AATU. Älähän huoli! Minulla on toinen tynnyri avaamatta. Ja se avataan nyt… jos harjakannuja tarvitaan.

KIIA (istuutuu pöydän taakse). Ai, ai! Mitä ihmettä pitäisi tehdä, että tarvittaisiin.

AATU. Jäädä taloon.

KIIA (vilkaisee Eppua). Jaah!

AATU. Menkääpä nyt keittiöön kahville… ja sano sinä, Eppu, Okalle, että minulla on hänelle asiaa.

EPPU (nousee, lyö Kiiaa olalle). Tulehan, poikaseni! Tänä iltana sitä tyhjennellään harjakannuja!

KIIA (nousee). Ai, ai! Jospa tyhjennettäisiinkin. Tuntuu niin pahalta sydänalassa.

EPPU. Eihän mies ole yhden tytön vaivainen. (Laulaa mennessään).

Heilani meni, mutta menköön vaan — hankitaanpas uusi.

(Menee Riian kanssa keittiöön.)

AATU (seisoo hetken paikallaan katsellen heidän jälkeensä). Hm!
(Naurahtaa.) Hm! (Istuutuu.) Hm! Hm!

ANNA-LIISA (tulee ulkoa, tasaisena ja arastelevana).

AATU (katsoo taakseen). Kas! (Nousee.) Anna-Liisa!

ANNA-LIISA. Iltaa taloon!

AATU. Teitpä kauniisti, kun tulit. (Menee Anna-Liisaa vastaan ja ottaa häntä kädestä.) Mennään tänne minun huoneisiini. Ei viitsitä olla täällä väenpirtissä.

ANNA-LIISA. Ei! (Vetää kätensä pois.)

AATU. Ei? No, tule nyt edes istumaan!

ANNA-LIISA. Minä taas heti lähden.

AATU. Mikä sinua nyt vaivaa…?

ANNA-LIISA (vaikeasti). Mikä minua vaivaisi?

AATU. Kävin päivällä sinua tapaamassa, mutta sanottiin, ettet ollut kotona.

ANNA-LIISA. En kai sitten ollut.

AATU. Mutta sitten kuulin, että olit ollut kotona, vaikka et tahtonut tavata minua. Olitko?

ANNA-LIISA (kaivaa pienen paperimytyn taskustaan). Minä tulin tuomaan näitä…

AATU (ei ota). Mitä ne ovat?

ANNA-LIISA. Nämä ovat sinun…

AATU. Susannako on käskenyt sinun tuoda kihlat takaisin?

ANNA-LIISA. Mitäpä minä sinun kihlojasi pitäisin!

AATU. Vaikka olet ne ottanut!

ANNA-LIISA (taistellen itkua vastaan). Niin… silloin…

AATU. Mutta nyt… miten on nyt sitten?

ANNA-LIISA (koettaa sanoa jotakin, mutta ei voi, kääntää päänsä toisaalle ja tarjoo myttyä). Tuossa!

AATU. Kuulehan nyt, oma tyttöseni! Ei näitä asioita näin käsitellä.
Ellet tule minun puolelleni, niin tule edes istumaan ja kertomaan!

ANNA-LIISA. En minä…

AATU (tulistuen). No, mutta hitto soikoon! Voit kai nyt sanoa edes, miksi tuot kihlat takaisin. Täytyy kai olla jokin syy?

ANNA-LIISA. Kyllä kai…

AATU. Ja täytyy kai minun saada se tietää. Olen kai nyt edes sen arvoinen. Olet kai edes sen verran minusta pitänyt? Vai etkö?

ANNA-LIISA (purskahtaa itkemään).

AATU (hellästi). Rakas Anna-Liisa! Tule nyt istumaan! (Kuljettaa Anna-Liisaa hellällä väkivallalla pöydän ääreen.) Kas niin! Istu nyt tuossa… minä istun tähän. Näin! Ja nyt sinä kerrot aivan levollisesti, mitä kaikkia loruja se Susanna on ajanut sinun päähäsi.

ANNA-LIISA. Susanna.

AATU. Juuri sama. Hän on täälläkin pannut koko talon nurin narin. Selma on rakentanut riidan Epun kanssa ja Kiia Kaisan kanssa. Ja se on kaikki Susanna-tädin ansiota… ja siitä tehdään tänään selvä peli. Sentähden minä pyydän, ole nyt kiltti ja kerro koko asia!

ANNA-LIISA. Kai sinä muutenkin sen tiedät…

AATU. Minkä niin?

ANNA-LIISA. … kuka on ollut kolme päivää sinun luonasi.

AATU. Minun luonani? Milloin?

ANNA-LIISA. Nyt, runtuviikolla, tuolta järven takaa…

AATU (ihmeissään). Mitä ihmeitä sinä puhut?

ANNA-LIISA. Voipalan Santra… niin!

AATU. Voipalan Santra… täälläkö Lapolassa?

ANNA-LIISA. Niin, ylistuvassa kolme vuorokautta!

AATU (silmät selällään hämmästyksestä). Ylistuvassa!

ANNA-LIISA (siirtää tuoliaan vähän loitommaksi). Näetkös, että tiedän!

AATU (purskahtaa nauramaan). Tiedät, tiedät… erinomaisesti! (Nauraa yhä.)

ANNA-LIISA (panee käärön pöydälle). Miksi loukkaat minua tuolla naurullasi!

AATU (hypähtää ylös ja suutelee väkisin Anna-Liisaa). Voi sinua, rakas, tuhma, pikkuinen tyttöni!

ANNA-LIISA. Älä, älä! Minä en salli!

AATU (yhä nauraen). Tämähän on erinomaisen hauska juttu, tämä.

ANNA-LIISA. Niin näyttää! (Nousee.)

AATU. Annahan, kun kerron koko tarinan!

ANNA-LIISA. Minä jo tiedän sen.

AATU. Mutta onkohan se kerrottu sinulle ihan oikein? (Vetää puoliväkisin Anna-Liisan uudestaan istumaan.) Minäkin tahdon sen kertoa. (Istuutuu.) Näin. Lapolan Aatu oli kosiskellut Voipalan tytärtä…

ANNA-LIISA. Santraa!

AATU (hymyillen). No, olkoon hänen nimensä nyt vaikka Santra. Mutta Aatu ei saanut Voipalaisten suostumusta. Silloin Aatu teki ratkaisevan tempun: toi tytön tänne Lapolan yliskamariin, piti siellä kolmisen vuorokautta ja vei sitten kotia. Jonkin viikon kuluttua tyttö palasi uudestaan Lapolaan… emännäksi. Onko kertomus pääpiirteissään näin?

ANNA-LIISA. On. Mutta Santra ei vielä…

AATU. Ei sen tytön nimi Santra ollutkaan. Nyt Voipalassa on Santra, mutta silloin oli Kristiina.

ANNA-LIISA. Milloin?

AATU (nauraa iloisesti). Silloin kun asia tapahtui… seitsemänkymmentä vuotta sitten. Se Lapolan Aatu oli minun isoisäni ja se Voipalan Santra oli minun muorini Kristiina.

ANNA-LIISA (ihmeissään). Niinkö?

AATU. No, niin! Eihän meillä enää ole edes sitä vanhaa ylistupaakaan jäljellä…

ANNA-LIISA (neuvottomana). Mutta Susanna sanoi, että sinä…

AATU. Kyllä kai… houriva vanhapiika…

ANNA-LIISA (häpeissään). Vai sinun isoisäsi…

AATU (iloisesti). Niin juuri! Se hulivili se oli! Mutta kunnon mies joka tapauksessa! Eikö niin? Muutenhan ei minuakaan kenties olisi olemassa — (vetää Anna-Liisan polvelleen ja suutelee) — ja eikös ole yhtä kaikki mukavaa, että minäkin olen olemassa… vai mitä? (Suutelee.)

SUSANNA (tulee keittiöstä). Sus' sentään! (Pysähtyy jähmettyneenä, kädet levällään, parkaisee.) Anna-Liisa.

AATU (hauskasti). Näetkös, Susanna! Anna-Liisa istuu paremmanpuolisessa hoijakassa! Onko Susanna koskaan ollut tällaisessa pelissä mukana? (Suutelee.) Näin… näin… näin!

SUSANNA. Hirveätä! (Peittää silmänsä ja kääntyy takaisin keittiöön.)

AATU (huutaa). Älä pelkää, neitsykäinen! Tässä istuu minun isoisäni… isoäiti sylissään!

EPPU (tulee keittiöstä). Mitä täällä huudetaan? (Ottaa nopealla liikkeellä Susannan syliksi.) Onko hätä?

SELMA (tulee keittiöstä toisten seuraamana). Eppu! Susanna! (Riuhtaisee
Susannan irti Epun syleilystä.) Sinä valehtelija, viettelijä!
Itsellesikö sinä Eppua! Sitäkö varten sinä juonittelit ja santakonttia
kanniskelit!

SUSANNA (kiljuu kädet nyrkissä). Senkin kiimaiset paholaiset… turkkilaiset! (Syöksyy keittiöön. Toiset nauravat.)

AATU (on heti Epun tultua päästänyt Anna-Liisan polveltaan, iloisesti nauraen). Alku on hyvä! Kuten näet, Selma! Eppu on otettava poika. Hän pystyy johonkin. Tästä tulee hauska loppu runtuviikolle. Nyt minä menen avaamaan täysinäisen sahtitynnyrin… ja sinä, Anna-Liisa, mene kotia ja käsketä kylän väki tänne tansseihin. Ota tuo Kaisa ja Kiia mukaasi viestin viejiksi ja kerro heille yliskamari-tarina! Siinä on heille jo oppimista!

ANNA-LIISA (ujona, mutta iloisesti). Ja tämän minä otan. (Ottaa pöydältä paperikäärön.) No, Kaisa, tule nyt.

KAISA. Kyllä!

KIIA. Kyllähän minäkin…

EPPU. Mene vain! Ja mene sinäkin, Selma! Se on sinulle terveellistä!

AATU. Niin! Mene mukaan, niin saat kuulla, miten ne vanhatpiiat ovat herkkäuskoisia tanssitelleet. No, nopeasti vain! (Työntää Anna-Liisaa, Kaisaa, Selmaa ja Kiiaa menemään.) Kuunnelkaa tiellä Anna-Liisan kertomusta ja ottakaa se opiksenne!

SELMA. Mutta Eppu syleili Susannaa!

EPPU (hauskasti). Onhan minulla sinun antamasi rukkaset käsissä!

AATU. No, no. Ei mitään perheriitaa! Ulos Ulvilasta, sanoi porilainen pohjalaisia! (Työntelee edelleen heitä ulos.)

KAISA (ottaa Kiiaa kädestä). Älä nyt öräile, Kiia!

KIIA (mennessään). Mitä pentelettä…?

SELMA (kääntyy ovessa). Mutta tuo Eppu voi täällä tehdä ihmeitä! Enkä minä sitä ikinä salli, että Susanna…

AATU (työntää heidät ulos.) En huoli itse, mutta en anna muillekaa, sanoi koira luulle. (Vetää oven kiinni nauraen.)

EPPU (nauraa). Sepä sille Selmalle oli paras lääke. Ei olisi uskonut.

AATU. Kai sen hyvin tiedät, ettei toinen nainen toiselle mitään antaisi!

OKA (raapii korvallistaan). Paras näkyy olevan, kun heistä pysyy silmänkantaman päässä.

AATU. Eikö hiivatissa! Ei se sentään niinkään ole. Tulehan, Oka, tänne minun kamariini! Minulla on vähän juttuamista sinulle.

OKA. Jahah! (Ottaa silat lattialta.) Minä korjaan ensin nuo silat pois jaloista. Ne rinnustimetkin kun aina katkeavat.

EPPU (istuutuu). Tee kerran sellainen rinnustin, joka pitää hautaan asti!

OKA. He, he! Minkälainen se olisi?

AATU. Eppu meinaa, että rinnustaisit itsesi jonkun naisen kanssa.

OKA. Ei minusta ole rinnustelijaksi. Minä olen huono tappelumies.

AATU (nauraa). Luuleeko Oka, että täytyisi tapella… naimisissa?

OKA (lystikkäästi). Eei, jos aina vain alistuu…

EPPU (vilkkaasti). Niinhän se Oka juttelee kuin olisi ikänsä ollut naimisissa.

OKA. Hml Olenhan minä noita naineitakin katsellut.

AATU (äkkiä). Mitä jos minä naittaisin Okan?

OKA. Häh!?

EPPU (naureskellen). Älä yhtään kysy! Kyllä sinä kuulit.

OKA. Kyllähän minä sen kuulin, mutta isäntä sanoi sen niin vakavalla äänellä.

AATU. Vakavasti minä tarkoitinkin.

OKA (hymyilee leveästi). Ei meikäläinen mies voi vakavasti naida.

EPPU (katsoo Okaa). Eikö? Mitä ihmettä?

AATU. No, nai sitten lystiksesi!

OKA (etsii tupakkavehkeitään). Ei kannata.

AATU. No, mikä ero siinä sitten…?

OKA. Jos joku tarvitsee emännän, se nai vakavasti. Mutta jos joku menee lystikseen naimisiin, se ottaa itselleen akan. Eikä minun manttaalini kannata akkaa.

AATU (viekkaasti). Mutta jos naisit emännän?

OKA. Ruoti-Eenokki nai ennen ruoti-Hinriikan… ja nimitti häntä
Tyhjälän emännäksi.

EPPU. Se on perinpohjainen mies, tuo Oka.

AATU. Ja viisas mies!

OKA (hymyillen). Mitäs minulta nyt tahdotaan, kun noin kehutaan?

AATU (istuutuu). Ei mitään! Juttelemme vain lystiksemme.

OKA. Jaah! Minä luulin, että isännällä oli asiaa minulle.

AATU. No, naisitko emännän, jos sinulla olisi tölli?

OKA. No, en suinkaan minä itse lehmiä lypsäisi.

AATU. Hm! Millainen sen emännän pitäisi olla?

OKA (istuutuu). Jaa-ah! Se riippuu siitä, millainen tölli mulla olisi.

EPPU. Kas kas! Kuinka konstikasta!

AATU. No, millainen sen pitäisi olla, jos naisit sekä emännän että töllin?

OKA. Jaa, että emäntä omistaisi töllin?

AATU. Niin.

OKA (raapii korvallistaan). No ei sillä sitten suurta väliä olisi… vaikkapa olisi sellainen kuin tuo meidän Susanna. (Toiset purskahtavat nauramaan.)

EPPU. Mutta akaksi et ottaisi, etkä tölliisi emännäksi, jos sinä omistaisit töllin?

OKA. En tietenkään.

AATU (nousee). No, tulehan nyt, Oka! Minulla on sinulle vähän asiaa.
(Menee vasemmalle.)

OKA (nousee, korjaa housujaan). Kyllä. (Katsoo syrjäsilmällä Eppua.) Ei kukaan voi välttää kohtaloaan. (Menee Aatun perässä.)

EPPU (hauskasti, pudistaen nyrkkiään Okan jälkeen). Aika junkkari miehekseen!

SELMA (tulee ulkoa).

EPPU. No, etkö mennytkään toisten mukana?

SELMA (ujoillen). Menen heti! Odottavat tuossa kaivolla. (Tulee toiselle puolen pöytää.) Ethän ole minulle vihainen? Se on nähtävästi Susannan juonia. Kertoivat hänestä… ja… ja… itselleen tietysti tahtoisi. Mutta sovitaan pois!

EPPU (härnäillen). Joko pelkäsit, että Susanna veis minut?

SELMA. Näkihän sen jo kaikesta, että pian veisi.

EPPU. Hyvä oli, että näit.

SELMA (estellen itkua). Mutta minä en anna sinua toiselle!

EPPU. Mutta minä nain Susannan, ellet pidä minusta kiinni.

SELMA (nauraa itkun lomasta). Pidänhän minä…

EPPU. Antamalla rukkaset!

SELMA. Älä nyt enää…

EPPU (nousee). No, saadaan nähdä!. Mutta mene nyt! Toiset odottavat.
Minulla on täällä tärkeä tehtävä.

SELMA. Eihän… eihän Susannan kanssa?

EPPU. Jos näet minulla olevan jotakin tärkeätä hänen kanssaan…

SELMA. Niin silloin minä suutun.

EPPU (hauskasti). Älä suutu! Ei se auta!

SELMA (ujostellen). Mikä sitten?

EPPU. Ota takinliepeestä kiinni ja sano, että tämä on minun.

SELMA. Sinä vain lasket leikkiä!

EPPU. Mitäs muuta näin runtuviikolla. Mene nyt! Kohta alkaa tanssit.

SELMA (ojentaa kätensä). Olemmehan jo sopineet?

EPPU. Oho! Ei sitä niin vähällä!

SELMA (tupsahtaen). Odotahan, poikaseni! Kyllä minä vielä sinulle näytän — (Menee ulos.)

EPPU (juoksee huutamaan perässä). Näytä vain! Se paras, joka puolensa pitää. (Tulee naureskellen alas.) Tulipas Selmalle hätä käteen. (Menee hiljaa keittiön ovelle kuuntelemaan, lähtee sitten nopeasti varpaisillaan pöydän luo ja istuutuu tuolille, pää käsiin.)

SUSANNA (tulee keittiöstä ja pysähtyy nähdessään Epun, halveksivasti).
Pyh!

EPPU (ei liikahda eikä ole kuulevinaan).

SUSANNA (voimakkaammin). Pyh! (Hetken kuluttua.) Eppu.

EPPU (nostaa päätään kuin vasta kuulisi). Mitä?

SUSANNA (panee kädet kupeelle). Mikä sinä luulet olevasi?

EPPU (raskaasti). En yhtään mitään!

SUSANNA. Et. Sinä et ole tuon vertaa — (sivauttaa käsiään yhteen) — ja kuitenkin sinä kehtaat käyttäytyä sillä tavalla minua kohtaan. Tulet koskemaan minuun… minuun! Etkö sinä tiedä, että minä en ole mikään piikaletukka! Minä olen siveellinen nainen, jota ei saa kohdella sillä tavalla, tiedätkös sen!

EPPU (alakuloisesti). Tiedän.

SUSANNA. Ja tiedä, että minua ei vielä kukaan mies ole syleillyt…

EPPU. … paitsi minä.

SUSANNA. Sinä saatoit minut naurunalaiseksi, viattoman tytön. Antaisin ehkä sinulle anteeksi, jos edes katuisit. Kadutko sinä?

EPPU (yhä allapäin). En.

SUSANNA (kimmastuu). Et! Et edes kadu? Sinä hävytön mies! On ensin röyhkeä ja raaka viattomalle, turvattomalle tytölle, eikä edes kadu tekoaan.

EPPU. Minä en voi sitä katua.

SUSANNA. Sinä paatunut raukka! Sinä olet mustempi kuin ne mustat pakanat, joille minä neulon verhoja, että saisivat peittää alastonta olemustaan.

EPPU. Niin kai sitten.

SUSANNA (vähän pehmeämmin). Kuinka sinä sellainen oletkin, niin eläimellinen? Etkö sinä tunne tehneesi pahasti?

EPPU. En.

SUSANNA. Vaikka minä sanon sinulle, että sinä loukkasit minua ihan sydänjuuria myöten?

EPPU. Vaikka.

SUSANNA. Ja raatelit minun neitseellistä häveliäisyyttäni.

EPPU. Vaikka! Minä en kadu sittenkään.

SUSANNA (ihmeissään). Tämähän on tavatonta! Kuinka on mahdollista! Mitä sinä nyt sitten tästä ajattelet?

EPPU. Saako sen sanoa?

SUSANNA. Tietysti! Sano heti?

EPPU (autuaallisesti). Se oli niin suloista.

SUSANNA. Mikä?

EPPU. Se… syleileminen.

SUSANNA (henkeään pidättäen). Sekö… kun… minua syleilit?

EPPU (painaa pään käsiinsä). Niin… se oli niin suloista, etten minä voi sitä katua, vaikka tahtoisinkin.

SUSANNA (pehmeästi). Poika-raukka!

EPPU. Niin! Antakaa minulle anteeksi, jos loukkasin.

SUSANNA (menee lähelle). No, voihan sen unohtaa…

EPPU (pudistaa päätään). Ei, minä en voi sitä koskaan unohtaa.

SUSANNA (epäillen). Kuinka niin?

EPPU. Se herätti minussa pahat halut.

SUSANNA (kuiskaten). Millaiset?

EPPU. Minä tahtoisin taas… mutta sitä ei kai saa sanoa?

SUSANNA (kuumeisesti). Sano nyt vain! (Panee kätensä Epun olalle.) Minä annan luvan.

EPPU (tarttuu Susannan käteen). Ettekä suutu?

SUSANNA (istuutuu tuolille pöydän eteen). En… en.

EPPU (siirtää tuolinsa rinnalle). Minä tahtoisin taas syleillä teitä.

SUSANNA. Oikeinko sinä sitä haluat…

EPPU. Minä himoitsen sitä…

SUSANNA (nojautuu Epun rinnoille, kuiskaa). Oi, sinua, paha poika!

EPPU. Niin, minä olen niin paha.

SUSANNA (heittäytyy rentonaan Epun syliin). Syleile sitten, minä sallin sen.

EPPU (syleilee). Ooh!

SUSANNA (hurmaantuneena). Saat minut… saat minut…

EPPU (syleilee tulisemmin). Ooh… ooh!

SUSANNA (kiepsahtaa Epun syliin, intohimoisesti). Suutele minua!
Suutele!

SELMA (tulee ulkoa, jää hämmästyneenä seisomaan paikalleen; häntä seuraavat Kaisa, Anna-Liisa ja Kiia, jotka myös jäävät ihmettelemään. Aatu tulee kamaristaan Okan seuraamana.)

AATU. Älähän huoli katsella, Oka! Kurkista vain toisella silmälläsi.

OKA. Eppu, Eppu.

EPPU. Ei ole aikaa!

SUSANNA (parkaisee). Ooh! (Painaa päänsä Epun rintaan.)

SELMA (juoksee esille ja ottaa Epun takinliepeestä). Eppu! Vai tämä tärkeä sinulla oli! Vai tällaista peliä se Kyöpelin emäntä täällä pitää!

SUSANNA (yhä Epun rinnoilla, kirkuu). Apua, apua! Suojele minun viatonta neitsyyttäni! (Naurua.)

AATU (irroittaa Susannan Epusta ja työntää hänet Okan syliin). Tuossa on sinulle suojapaikka!

SUSANNA (nostamatta katsettaan). Kuka se on?

OKA. Minä se olen.

SUSANNA. Kuka minä?

OKA. Rinnemäen isäntä… ja minä otan Susannan emännäksi… jos ei tuo
Eppu pakana…

EPPU (nousee, ottaa Selmaa kädestä). Ei, ei! Ei pahaa mitään. Minä vain annoin vähän maistiaisia.

SUSANNA (putoaa tuolille). Voi, voi minun kunniani ja maineeni…

AATU. Noo, kihlajaiset Okan kanssa paikkaavat kaikki. Pyhimyksen kruunu vain putosi.

EPPU. Ja sen mukana santakontin virka. (Ottaa Selmaa uumalta.)

KAISA. Ja vanhapiika ja Kyöpeli menivät menojaan.

ANNA-LIISA (Aatun korvaan). Minä panin kihlat entiseen paikkaansa…

AATU. Se on oikein! Siellä ne ovat tallella. (Suutelee Anna-Liisaa.)

OKA (katselee ympärilleen). Tämähän vasta on runtuviikko, kun näin lemmon tavalla naidaan.

KIIA. Naidaan ja huollaan. (Melua kuuluu ulkoa.)

AATU. Hurraa! Siellä tulee tanssiväkeä!

OKA. Tulevat kihlajaisia viettämään Kyöpeliin.

EPPU. Ei nyt muuta, pojat, kuin hurraa!

KAIKKI. Hurraa!

SUSANNA (nousee rasittuneesti). Minun neitsyyteni… minun neitsyyteni… (Naurua.)

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK KYÖPELI ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- KYÖPELI
- HENKILÖT:
- THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE