Miksi hän nauroi?
Date: 2026-04-19T00:00:00+00:00
Keywords: Tragicomedy; Finnish drama -- 20th century

The Project Gutenberg eBook of Miksi hän nauroi?

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Miksi hän nauroi?

Pieni tragikomedia

Author: Lauri Haarla

Release date: April 19, 2026 [eBook #78489]

Language: Finnish

Original publication: Helsinki: Otava, 1930

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/78489

Credits: Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK MIKSI HÄN NAUROI? ***

language: Finnish

MIKSI HÄN NAUROI?

Pieni tragikomedia

Kirj.

LAURI HAARLA

Helsingissä, Kustannusosakeyhtiö Otava, 1930.

HENKILÖT:

GABRIEL HÖÖK. HELLIN HÖÖK. UUNO CLAUS. LAILA KENA.

Tapahtuu silloin tällöin, tuon tuostakin, muunmuassa myös Suomen maassa.

NÄYTTÄMÖ.

Oleskeluhuone moraaliopin opettajan Gabriel Höökin asunnossa. Sen sisustus osoittaa hienostunutta makua. Huonekalut ovat yksinkertaisia ja vanhuuttaan kuluneita, mutta ne on osattu järjestää pariin miellyttävään ryhmään ja somistaa aistikkain liinoin ja kukallisin maljakoin.

Vasemmalla ["vasen" ja "oikea" ajateltuna katsomosta käsin] etualalla seinäsohva, siitä taaksepäin akkuna ja vielä taempana ovi eteiseen ja keittiön puolelle. Oikealla etualalla pieni pyöreä pöytä, jolla pöytäpuhelin ja pari kuvalehteä ja jonka vieressä on tuoli. Oikealta vie ovi isännän työhuoneeseen. Peräseinällä on laajahko kirjahylly kirjoineen. Peräseinässä oikealla on laaja avonainen ovi, josta näkyy ruokailuhuoneen nurkkaus ja osa katettua ruokapöytää.

Keskellä näyttämöä on pienehkö soikea pöytä, jonka ympärillä tuoleja.

On ilta. Ikkunaverhot ovat alhaalla.

Väliverhon avautuessa on näyttämö hämärähkö, mutta taustan ruokasali on kirkkaasti valaistu.

I KOHTAUS.

Näyttämö on tyhjä. Ruokasalin ovesta näkyy pöydän päässä istumassa Hellin Höök, talon rouva, hauskan näköinen, hehkeä ja mehevähkö, kodikkaaseen juhlapukuun puettu nainen, joka lienee neljänäkymmentä ikävuottaan arveluttavan lähellä. Pöydässä istuu lisäksi, näkymättömissä, kaksi herraa.

Toinen on Hellin rouvan puoliso, yläluokkien opettaja, tohtori Gabriel Höök, joka on puolivälissä viidettä ikäkymmentään, ohimoiltaan harmentunut, laiha ja lukutyöstä hieman kutistunut, mutia kasvoiltaan henkevä. Hänen yllään on tavallinen puku, mutta tumma ja tavallista juhlallisempi.

Toinen herroista on Uuno Claus, silkoisen kaunis, sulavaeleinen, n. 25-vuotias pääkaupunkilaisherra. Esiintyy muodikkaassa vierailupuvussa.

Pöydässä aterioitsevat näyttävät olevan jälkiruoassa.

HELLIN HÖÖK nostaa viinipikarin korkealle, ihastunein elein, vartalo nautinnollisesti taaksepäin taivutettuna, laskee maljan, nyökkää toisille, aikoo maistaa.

GABRIEL HÖÖK (näkymättömistä).

Ei, ei, rakas vaimoni, ilman sanallista helmeä emme saa tätä juhlapäivämme maljaa juoda. Kokonaista kymmenen vuotta uskollisuutta ja onnea, jonka juuri sinun rakkautesi helmi on säteillyt elämämme maljaan! (Tulee näkyviin rouvansa luo, nostaa maljan.) Sinun maljasi, rakas Hellin…

HELLIN HÖÖK (maistaen herkutellen).

Miten ihanalta maistuukaan tämä punainen viini…

GABRIEL HÖÖK (kumartuu hartaana Hellinin puoleen, hyväntahtoisen leikillisesti).

Ja tämä… ikuisen uskollisuutemme sinetiksi… (Suutelee ja koskettaa hyväillen vaimonsa hiuksia ja poistuu paikoilleen.)

UUNO CLAUS (näkymättömistä).

Sallikaa minunkin perheen ystävänä kohottaa malja sen helmen kunniaksi, jonka tämän talon loistava emäntä on heittänyt kuin Kleopatra Antoniuksensa pikariin. Pohjaan saakka! (Juovat.)

HELLIN HÖÖK (nauraen raikuvasti, hieman pilkallisesti).

Mutta… Uuno Claus! Ethän toki aio verrata Gabriel parkaani maailman suurimpaan naissydämien valloittajaan? Siveysapostolimme ja elämänriemun mestari! (Nauraa.) Osaatpa sinä viatonta miesparkaani pilkata…

UUNO CLAUS (tulee viinilasi kädessä näkyviin; rouva Höökille, hieman hämillään, mutta nauraen).

Vakuutan… Tarkoitinhan vain… (Yrittäen pulasta leikillisellä leikkauksella.) Katsos, tällä vuosisadalla, keskellä hyveellistä demokratiaa, on Antonius-parkojen täytynyt pukea ylleen moralistin haarniska… Muussa tapauksessa… (Puhelin soi.)

GABRIEL HÖÖK (näkymättömistä, kärsimättömästi).

No, kuka siellä nyt taas? (Puhelin soi jälleen.)

UUNO CLAUS (iloisesti).

Odottakaa… (Tullen ruokasalin ovelle, viitaten kädellään seuralle.) Minä kyllä osaan lähettää sen täältä hiiteen… rimputtelemasta. (On jo viimeistä sanaa sanoessaan menossa puhelinpöytää kohti, puhelimessa.) Tohtori Höökillä. (Paussi.) Valitan… hän viettää parhaillaan perhejuhlaa… (Paussi.) Niinkö? Mutta ymmärrättehän… (Paussi.) Siis välttämätöntä? (Paussi.) Siinä tapauksessa en voine kieltäytyä… (Sulkee kädellään kuulotorven, ruokasaliin.) Gabriel, täällä känisee se vanha kelmi, itse kunnianarvoisa rehtorisi. (Gabriel Höökin tullessa.) Jokin kokous, arvostelukokous… (Siirtyy, sytyttää sähkövalon.)

GABRIEL HÖÖK (puhelimessa).

No, olipas tämä, olipas tämä… Suo anteeksi, virkaveli. Että minä saatoinkaan sellaista unohtaa… Heti, heti, aivan heti. (Sulkee puhelimen, toisille.) Rakkaat lapset, nyt teidän täytyy tulla hetkinen toimeen kahden kesken…

HELLIN HÖÖK (tullen ruokasalista, miehelleen, säälivästi, mutta kykenemättä peittämään salaista iloaan).

Gabriel parka… Kylläpäs ne nyt sinua…

GABRIEL HÖÖK (suuttuneena itselleen).

Ensimmäisen kerran elämässäni unohdin velvollisuuteni opettajana ja luokanvalvojana… (Hymähdellen herttaisesti.) Taidan tulla tässä vanhuudenhöperöksi. (Hyörien hätäisenä.) Lienevätkö minun paperinikaan täysin kunnossa vielä… (Poistuu työhuoneeseensa oikealle.)

HELLIN HÖÖK (lähestyy vasemmalle seisahtunutta Uuno Clausia, intohimoisesti).

Me jäämme kahden… (Painautuu hyväilevästi hänen puoleensa.)

UUNO CLAUS (loittonee, peitetyn kärsimättömästi, viitaten oikeanpuoliseen oveen).

Ole toki varovainen…

HELLIN HÖÖK (hellän moittivasti).

Hupsu… (Viitaten oikealle, miestään tarkoittaen.) Niinkuin et tietäisi, että hänen hyveellisyytensä on synnynnäisintä sokeutta maailmassa. (Lähestyen jälleen, kuumasti.) Mutta meidän rakkautemme… se näkee pimeässäkin…

UUNO CLAUS (etääntyen taas pari askelta, puoliksi leikillään, tarkoituksellisesti).

Kuten kissa tai… tiikerinpenikka…

HELLIN HÖÖK.

Juuri niin. Ja sen ihanimmat hetket ovat huikaisevan kirkasta sokeutta… Ymmärrätkö, poika, tajuttomimmassakin unessa sinut näen… sylissäni. (Painautuu Clausin lähelle, joka antaa sen tapahtua; irroittautuu. Katkerahkon vakavasti, kuin katsoen kohti vanhuuttaan, puoliksi itsekseen.) Ja tulen näkemään… vielä vanhuudenkin sokeudessa.

UUNO CLAUS (harppoo oikeanpuoliselle ovelle, kuulostaa silmänräpäyksen hetken, ryhdistäiksen äkkiä ja siirtyy taka-alalle, lyhyesti).

Tullaan.

II KOHTAUS.

GABRIEL HÖÖK (oikealta, kädessä salkku).

Kas niin, lapset, kas niin… Heti kun luokkani on käsitelty… Tuossa tuokiossa…

HELLIN HÖÖK (rientäen miehensä luo, hyväntahtoisen mielevästi).

Voi sitä ukko parkaa, kun eivät anna sen rauhassa viettää enää edes häitänsäkään…

GABRIEL HÖÖK (suudellen hajamielisesti vaimoaan poskelle, lähtien vasemmalle, höpisten).

Niin, sanopas muuta… Mutta velvollisuus, velvollisuus… (Poistuu vasemmanpuolisesta ovesta eteiseen.)

HELLIN HÖÖK siirtyy miehensä jäljessä ovelle, nyökkää täältä silmää iskien Claesille ja katoaa eteiseen.

UUNO CLAUS (yksin, näkee oven sulkeutuvan, silmää puhelinpöytään päin, näyttää tekevän nopean päätöksen, ottaa kuulotorven, vaimentaa ääntä kädellään, yhä tarkaten oikeanpuolista ovea).

39707. (Lyhyt paussi.) Onko neiti Kena…? Missä hän on? (Paussi.) Kun hän tulee, pyytäkää odottamaan tai… muussa tapauksessa soittamaan tohtori Höökille… Juuri niin. Kiitän.

HELLIN HÖÖK (tulee samassa vasemmalta, hyräillen jotakin säveltä, pysähtyen, tutkivasti).

Mitä? Soititko jonnekin?

UUNO CLAUS (teeskennellen välinpitämättömyyttä).

Vain pieni ilmoitus.

HELLIN HÖÖK (tullen jälleen säteilevän tyytyväiseksi, näyttäen keikaillen pukuaan).

Onko kaunis? Sano… No, katso nyt sentään! Tämä on sinua varten, uuden uutukainen… Sano, sano, älä kitsastele…

UUNO CLAUS (liioitellun kohteliaasti).

Kuin pariisitar… siro ja sorja!

HELLIN HÖÖK.

Oh, ei! Ei enää… Mutta kerran… ja elämä oli silloin tanssia… kukkakentillä… suloisessa tuulessa… (Liikehtii hetken tanssiaskelin, sulavasti ja hillitysti.)

UUNO CLAUS (yhä yltyen, kuin seuraisi sanoillaan Hellinin tanssiaskelia).

Ja vieläkin! Kuin wienitär, joka kulkee keinuen ja tanssien, jonka vartalolla on musiikki ja jonka huulet kieltävät, mutta silmät kutsuvat…

HELLIN HÖÖK (pysähtyen äkkiä, puoliksi kiukuissaan).

Ei, ei, ei! Tuo laulu on jollekin toiselle naiselle. Minä en ole kyennyt sinulta mitään, poika, edes huulilla kieltämään. (Puoleksi itsekseen.) Liian paljon, liian paljon olen minä sinua rakastanut (lähestyen hiljaa) ja… rakastan… (Suutelevat nopeasti, tulisesti, eroavat.) Ja viiniä, viiniä me tarvitsemme! (Kiirehtii ruokasalin ovelle, pysähtyy, Palaa hitaammin takaisin.) Kuitenkin… ikävät asiat ensin ja riemu sitten. (Kääntyy oikeanpuoliselle ovelle.) Odota. Tuo pöydälle viini ja pikarit. (Poistuu oikealle.)

UUNO CLAUS hakee ruokasalista viinikannun ja pikarit.

HELLIN HÖÖK (tulee samassa takaisin kädessä shekkikirja, asettaen tämän pöydälle Clausin eteen, huolettomasti).

Olethan ystävällinen… Vakuutan, että tämä on viimeinen kerta.

UUNO CLAUS (säpsähtäen, rypistäen kulmallisiaan).

Taasko? Ja mitä varten?

HELLIN HÖÖK.

Nu-nuu, no-noo… ei niin aviollisella äänellä, rakas rakastajani…
Tätä pukua varten tietenkin… Olen luvannut huomenna maksaa laskun.

UUNO CLAUS (käveltyään kiivaasti kerran edestakaisin, jyrkästi).

En tahdo. Gabriel voi milloin tahansa kysyä tiliasemaansa pankista. Olen juuri saanut edelliset vajaukset täytetyksi ja… Niin, en halua enää panna itseäni sellaiseen vaaraan, jossa on koko virkani ja tulevaisuuteni, kunniani ja maineeni…

HELLIN HÖÖK.

Pelissäkö? Mitä vielä. Asiahan on vain naurettava. Että Gabriel kieltäytyy koskemasta tuohon säästökassaan, sehän on vain hänen tavallista höperyyttään, pitkäkaulaista kolportööri-hyveellisyyttä, peruukkimaista itsepäisyyttä ja… En todellakaan löydä sanoja ilmaistakseni tuota kaikkea, jonka vuoksi olen oppinut häntä vihaamaan.

UUNO CLAUS.

Olkoon. Mutta hänen tarkoitusperiensä kauneutta et voi kieltää. Eikö ollut niin, että hän pani tuon summan pankkiin tyttärenne syntyessä?

HELLIN HÖÖK (hiljentyen).

Niin, ja pienen Kaarinamme kuoltua hän päätti juhlallisesti, ettei siihen summaan ole koskettava koko elinaikanamme, vaan se on testamentattava johonkin "jaloon" ja "ylevään" tarkoitukseen…

UUNO CLAUS.

Minusta tuntuu, että…

HELLIN HÖÖK (keskeyttäen, kiivaasti).

Mutta minusta ei! Silloin olivat toiset ajat. Nyt ei hengenmiehen työ maksa lanttia enempää. Me elämme alituista pulaa. (Kyynelehtien.) Ja hän lyö minua laimin naisena ja ihmisenä. Hän on muumio, muumio, kuuletko, jonkun egyptiläisen moralistin vuosituhantinen muumio. (Lähestyen, hyväillen.) Minulla ei ole mitään muuta kuin salainen rakkautemme…

UUNO CLAUS (heltyen).

No niin, kas niin… (Ottaa täytekynän taskustaan ja istuutuu pöydän ääreen; kirjoitettuaan shekkikirjaan, nopealla vetäisyllä, leikillisesti.) Kas noin! Entisen opettajani kunnianarvoisen nimen osaan väärentää vaikka unissani.

HELLIN HÖÖK (ottaen shekkikirjasta lehden, kätkien sen povelleen, ryhtyy kaatamaan viiniä pikareihin, nauraen).

Se täisikin olla ainoa tulos koko hänen moraalioppinsa pitkäpiimäisistä viisauksista!

UUNO CLAUS (ottaen vastaan Hellinin tarjoaman pikarin, jyrkästi).

Mutta olkoon se viimeinen kerta, sillä minäkin sanon: ajat ovat muuttuneet. Minunkin elämässäni, katsos, on tapahtunut käänne, joka…

HELLIN HÖÖK (yhä iloisena).

Oletko saanut ylennyksen? Osastopäälliköksi vai…? Maljasi…

UUNO CLAUS.

Ei, ei, sitä en tarkoittanut! On jotain ratkaisevampaa, josta juuri tänä iltana olen päättänyt sinulle kertoa.

HELLIN HÖÖK (estäen hyväilevällä kädellä Clausin jatkamasta, ilakoivasti).

Kertoa ja kertoa… Nyt on viinin ja rakkauden aika… Maljasi!
(Juovat, samassa soi puhelin; menee puhelimeen.)

UUNO CLAUS juo hermostuneen näköisenä pikarin pohjaan, kaataa kiireisesti toisen pikarin ja tyhjentää samassa.

HELLIN HÖÖK (puhelimessa).

Herra Claus? (Epäluuloisena.) Niinkö? (Lyhyt paussi, hieman hämmentyneenä.) Kyllä, kyllä hän on täällä… odottanette hieman… (Ojentaa kuulotorven epäluuloisin ilmein Uuno Clausille Ja jää tutkivana tuijottamaan vasemmalla Clausin kasvoihin.)

UUNO CLAUS (puhelimessa).

Niin, katsos, olin juuri lähdössä… Kiirekö jonnekin vai? (Paussi. Kuunnellessaan, katsoo suoraan kasvoihin Helliniä, jonka kasvoihin nousee yhä suurempi epäluulo ja uhma; tarkoituksellisen selvästi, kuin rouva Höokille puhuen.) Niinkö? Ikävänkö vuoksi? (Paussi. Mykkä taistelu rouva Höökiä vastaan, lämpimästi.) Oi, oi, miten suloista ja surullista… (Lyhyt paussi, jonka aikana rouva Höök siirtyy päättävin askelin taka-alalle; jälleen puhelimeen, yhä kuumemmin.) Siinä tapauksessa… tulen sammuttamaan sen… heti, muutamassa minuutissa… (Sulkee puhelimen.)

HELLIN HÖÖK (siirtyy vasemmanpuoliselle ovelle, ikäänkuin aikoisi estää pääsyn lähtijältä, jäykän painavasti, harvakseen).

Ken oli tuo nainen?

UUNO CLAUS (lopulliseen ratkaisuun valmiina).

Morsiameni.

HELLIN HÖÖK.

Mikä on hänen nimensä?

UUNO CLAUS.

Laila Kena. Hänkin Gabrielin entisiä oppilaita… (Pyrkien keveähköön selittelysävyyn.) Oikeastaan… olin rakastunut häneen jo kouluaikana…

HELLIN HÖÖK (yhä tukahtuneen raskaasti).

Miksi sitten tulit minun… rakastajakseni?

UUNO CLAUS.

Ymmärräthän… muistanethan, että olin kokematon ensivuoden ylioppilas… Sinun huumaava kauneutesi… se oli kuin viinitarha, jossa viininpolkijat survovat rypäleitä paljain jaloin ja jossa tummanpuhuvat hedelmät makaavat ruumis ja sydän avoimina, tuoksuvina ja kosteina kuin…

HELLIN HÖÖK (keskeyttäen, viiltävästi).

Ja nyt! Nyt sinä aiot paeta viinitarhasta pieneen, somaan ja sievoiseen kotiin…

UUNO CLAUS (ryhdistyen jälleen, jyrkästi).

Niin aion. Olen tullut mieheksi ja tahdon luoda itselleni ehjän ja kokonaisen elämän, tulevaisuuden ja perheen.

HELLIN HÖÖK (katkerasti).

Perheen? Todellakin! Puhtaan ja untuvaisen pesän, jossa kaino kana munii hyveen kultaisia munia… (Nauraa viiltävän ylimielisesti.)

UUNO CLAUS (raivostuen).

Lakkaa nauramasta! Tarjoan sinulle edelleenkin toverillisen ystävyyteni, jos haluat. Mutta rakastajanasi lakkaa minua ajattelemasta tästä hetkestä alkaen. (Ojentaa kätensä hyvästiksi.) Tällä kertaa… hyvästi, Hellin.

HELLIN HÖÖK (nostaen torjuvasti kätensä).

Vielä sana… Kauanko on jo kestänyt tuota… kihlausaikaa?

UUNO CLAUS (iloisesti).

Jo toista vuotta.

HELLIN HÖÖK.

Ooho! (Salaisen uhkaavasti.) Ja samalla rakastajan-suhde vanhenevaan vaimoon…

UUNO CLAUS.

Ratkaisevien sanojen sanominen on useimmille ihmisille vaikeaa. Niin minullekin.

HELLIN HÖÖK (ivallisena).

Ja hän, tuo onnellinen… hän on viaton ja tietämätön kuin apulaispapin morsian syreenien kukkimisaikaan, vai kuinka?

UUNO CLAUS (kärsimättömästi).

Tietenkin. Hän älköön saako kärsiä meidän lankeemuksistamme. Sehän olisi…

HELLIN HÖÖK (äkkiä, käskevästi).

Mene puhelimeen. (Clausin hämmästyessä.) Niin, niin… Kutsu hänet tänne. (Salaperäisen peittelevästi.) Mehän tunnemme hänet… Gabriel ja minä. Tähän suloiseen salaisuuteen ette toki voi olla vihkimättä entistä opettajaanne ja… (Tuimasti.) Niin, niini (Heittäytyen samassa ilakointiin.) Kihlajaiset, kymmenvuotisen avion muistojuhla ja viisivuotisen rakkaussuhteen päättäjäisjuhla! Miten sopivaa… (Yhä käskevämmin.) Kutsu hänet!

UUNO CLAUS.

Varsinkaan tuollaisessa mielentilassa et kykene häntä ottamaan vastaan oikealla tavalla. Siis… turha pyytää.

HELLIN HÖÖK (hillityn uhkaavasti).

Minähän en pyydä, hyvä herra. Minä käsken. Valitse itse: jos kutsut hänet tänne, lupaan ottaa hänet vastaan "oikealla tavalla". (Yhä hitaammin ja painavammin.) Mutta jos et kutsu, soitan tänne Gabrielin ja paljastan suhteemme jokaista hermosäiettä myöten, sen jokaiseen riemuun ja tuskaan saakka…

UUNO CLAUS.

Ja luuletko minun uskovan, että ryhtyisit tuollaiseen luonnottomuuteen?

HELLIN HÖÖK (menee puhelinpöydän luo; tarttuu kuulotorveen).

Tulet sen kyllä uskomaan.

UUNO CLAUS (riistäen kuulotorven rouva Höökiltä).

Sitä en salli. (Puhelimeen.) 39707. (Hellin Höökille.) Sehän olisi sinulle samaa kuin…

HELLIN HÖÖK.

Ja entä sinulle?

UUNO CLAUS (puhelimeen).

Halloo… Ah, Lailako? Kuule, rouva Höök kutsuu sinut kaikin mokomin tänne, luokseen… (Lyhyt paussi.) Ei, ei, näin on parempi, usko minua. Meillähän on sitten myöhemmin… (Lyhyt paussi.) Hyvin hyvä. Siinä teet kauniisti ja oikein… (Lyhyt paussi.) Niin, mahdollisimman pian, autolla… (Sulkee puhelimen; naurahtaen.) Taisinpa olla aika aasi. Antaa sillä tavalla peloittaa itsensä… mustasukkaisen naisen!

HELLIN HÖÖK.

Päinvastoin: näit ensi kerran edessäsi naisen sydämen, jolle äkkiä elämä avautuu kauhistuttavana tyhjyytenä, ja kavahdit, syystä kyllä, sen epätoivoista voimaa…

UUNO CLAUS.

Miksi teeskennellä suurilla sanoilla? Luuletko sinä lievittäväsi tuota "tyhjyyttä" sillä, että hankkisit kaiken lisäksi itsellesi vielä avioeron, paljastamalla suhteemme Gabrielille?

HELLIN HÖÖK.

En, sitä en luule. Mutta jos saan samalla tuhotuksi sinun "nuoren onnesi", nauran yksinäisessä kammiossa ja elän, elän kirvelevän ihanaa tuskan elämää. Sekin on parempaa kuin tyhjäsilmäinen tuijotus täällä… moralistin vankilassa.

UUNO CLAUS (tuimasti).

Ensiksikin… mitä on sinun miehelläsi tekemistä minun "nuoren onneni" kanssa? Siihen ei hänen sormensa ulotu…

HELLIN HÖÖK (keskeyttäen; kiihkeästi, kuin jo edeltäpäin voitostaan riemuiten).

Vai ei? Koetetaanpa! Sinä et tiedä, miten tuhoava myrkky on moralistin siveyssaarna. Ja vieläkin enemmän: se kuristaa vähitellen teidän rakkautenne kuin syöpä elävän ruumiin…

UUNO CLAUS (keskeyttäen).

Turha jatkaa… Se vain muista, että… (Ovikello soi lyhyesti ja varmasti.) Hän tulee…

HELLIN HÖÖK.

Ja mitä minun piti muistaa?

UUNO CLAUS (on siirtynyt vasemmanpuoliselle ovelle).

… että jos sanallakaan häiritset hänen viatonta mielenrauhaansa, olen minä itse paljastava sinun uskottomuutesi Gabrielille.

HELLIN HÖÖK (siirtyy peräovelle; täältä arvoituksellisesti, puoleksi itsekseen).

Ehkäpä tahtoisinkin… ennen kaikkea muuta juuri jälkimmäisen tapahtuvaksi. (Kääntyy, katoaa ruokailuhuoneeseen.)

UUNO CLAUS poistuu samassa vasemmalle; näyttämö hetkisen tyhjänä.

III KOHTAUS.

LAILA KENA nuori, siro, hienosti puettu ja varmaeleinen tyttö, ja Uuno
Claus vasemmalta.

UUNO CLAUS aikoo vetää Lailan puoleensa ja suudella.

LAILA KENA (estää siroin elein; loitoten).

So-soo… olen tullut vieraisille enkä rendezvous'hun, rakas sulhaseni.
(Siirtyy etualalle.)

HELLIN HÖÖK (tulee peräovesta kantaen tarjottimella kolme täysinäistä viinipikaria; jo tullessaan teeskennellen suurta iloa).

Pienen juhlamme parhain viini… (laskien tarjottimen pöydälle) tietenkin nuorille rakastuneille. (Lähestyy Lailaa; ottaen kädestä.) Terve tuloa! (Suudeltuaan Lailaa poskelle.) Miten iloiseksi Gabriel tuleekaan, kun hän kuulee, että hänen paras ystävänsä ja hänen kaunein oppilaansa…

LAILA KENA (helakasti nauraen).

Vielä mitä! Olin koulutyttönä armottoman ruma…

HELLIN HÖÖK (käyden istumaan keskipöydän ääreen ja viitaten samalla neiti Kenan istuutumaan vasemmalle sohvaan).

Nyt varmaan liioittelette, neiti! Vai mitä arvelet, sinä sulhanen siellä?

UUNO CLAUS joka on jäänyt taka-alalle epätietoisena ja hermostuneen näköisenä, nyökkää hieman hätäisesti.

LAILA KENA (jatkaen leikkiään).

Ja sitäpaitsi… loistin tohtori Höökin tunneilla etupäässä pelkillä moraalittomuuksilla: lunttauksilla, rakastumisilla ja sensemmoisilla… (Uuno Clausille.) Niin, niin, Uuno, sinä olit niistä vain yksi muitten joukossa…

HELLIN HÖÖK (yhtyen leikkiin).

Rakastumisista vai sensemmoisistako?

LAILA KENA.

Molemmistakin! (Nauraa raikkaasti.)

HELLIN HÖÖK (Uuno Clausille).

No mutta, sulhasparka! Miksi et tarjoa naisillesi viinilasia? (Uuno Clausin ojentaessa lasia hänelle.) Mehän aivan näännymme viinin ja kavaljeerin puutteeseen…

LAILA KENA (Uuno Clausin tuodessa hänen pikariaan; rouva Höokille tarkoittaen).

Uuno parka on näin naisten seurassa toistaiseksi perin saamaton. (Ilakoivasti.) Hänhän vannoo melkein joka päivä, ettei hänellä ole ollut edes rakastajatartakaan. Ajatelkaas! Mutta se on hänen ainoa vikansa, joka kyllä korjautunee…

HELLIN HÖÖK yhtyy nauruun; juovat maljan Uuno Clausin seisoessa synkkänä taka-alalla.

LAILA KENA.

No, mutta mitä, Uuno? joko sinä taas unohdut sinne kainostelemaan? Etkö muista, että viinimaljan ohella poltan aina savukkeen…

UUNO CLAUS (hätääntyen; kiirehtien tarjoamaan).

En, en ole sellaista… (Ihmetellen.) Mehän olemme yhdessä viiniä tuskin maistaneetkaan…

LAILA KENA (kuivan terävästi). Ikävä kyllä.

UUNO CLAUS.

Ja… salli minun sanoa, että puhut tänä iltana aivan kuin… ulkopuolelta itseäsi…

LAILA KENA (leikillisen älykkäästi).

Sisäpuolelta, vakuutan sen, ja itsestäni! (Rouva Höökille.) Katsokaas, rouva Höök, hän ihmettelee, kun täällä, teidän kokeneessa ja vapaamielisessä seurassanne, puhun itsestäni, omasta, todellisesta itsestäni. (Uuno Clausin puoleen kääntyen.) Siitä näet, Uuno, että yksin sinun seurassasi se on ollut mahdotonta, ja siksi, että sinä etupäässä haikailet aviollisen sataman uskollisuuden ankkureista, joissa pienet haavelaivat kelluilevat violetinvärisessä iltahämyssä… (Päättää puheensa raikuvaan nauruun.)

UUNO CLAUS (syvästi loukkaantuneena).

No mutta, Laila…

HELLIN HÖÖK.

Mistähän nuo miesparat ovat saaneet päähänsä, että he muka miellyttävät naisia vanhanaikaisilla, ihanteellisilla ihanuuksilla?…

LAILA KENA (hyväntuulisesti nauraen).

Katsokaas, rouva, naiset ovat kehittyneet tälle vuosisadalle, mutta miehet ovat jääneet edelliselle.

HELLIN HÖÖK.

Ja jos se nyt saattaisi… tuo tuollainen pukea naista, niin miehessä se ei ole muuta kuin…

LAILA KENA (iskien väliin).

Lammasnaamaista Aabelia!

HELLIN HÖÖK (jatkaen; kuin iskien Uuno Clausia suoraan kasvoihin).

Tai suoraan sanoen — valhetta!

LAILA KENA.

Ai, ai, rouva, nyt minun täytyy jo ruveta sulhastani puolustamaan — vastaiskulla! Teidän miehenne aataminaikuiset siveysopit ovat hidastaneet hänen oikean luontonsa kehittymistä. Katsokaas, nuo lattearintaisen Kantin "kategooriset imperatiivit" ja "Ding an sich'it" eivät todellakaan sovi miehenaluille, jotka ottavat ne täydestä. Me tytöt sensijaan, aikaisemmin kehittyneinä, nauroimme niille täyttä kurkkua ja ristimme rakkaan tohtorimmekin — ajatelkaas! — me sanoimme häntä "terveen järjen antinomiaksi", ihan itsensä Kantin mukaan… (Nauraa heleästi.)

UUNO CLAUS (tuimasti, painavasti).

Tervettä järkeä olisi lopettaa tämä vierailu ja lähteä, Laila!

HELLIN HÖÖK (tarkoituksellisesti).

Älä koetakaan paeta, poikaseni…

UUNO CLAUS (yhä tuimemmin; melkein karkeasti).

Lähden ja sillä hyvä!

LAILA KENA.

Kas, tuosta äänestä minä pidän. (Nousten.) Se oli muuten omakin aikomukseni, sillä auto odottaa, ja (Uuno Clausille) tiedätkös, olen valmistanut sinulle yllätyksen. No, no, älä säikähdä. (Tarttuu Uuno Clausin käsivarteen.) Olen kutsunut luokseni kaksi kirjailijaa ja muutaman näyttelijättären. Täytyyhän sinun oppia hieman elämää, katsos… (Rouva Höökille.) Nuo näyttelijättäret ovat aika kananpäitä, mutta he ovat ihastuttavia ja oikeita kanoja. Ja nuo kynäniekat… itserakkaita höyrypäitä, mutta — todellisia kukkoja, jotka osaavat keikkua kanatarhassa ilman… "kategoorisia imperatiiveja"! (Jälleen Uuno Clausille leikillisesti.) Siinäs sen kuulit, senkin hyveen sankari!

HELLIN HÖÖK (on noussut).

Tiedättekö, neiti Laila, luulin ennen tuloanne, että tänne oli saapumassa joku myöhäissyntyinen perhekana tai sinisilmäinen laupeudensisar ja säälin teitä jo edeltäpäin… (Käyden vakavaksi.) Mutta nyt! Nyt kun näen teidät elämää kokeneeksi ja…

LAILA KENA (keskeyttäen).

Oh, en liene paljoakaan kokenut, minä vain tiedän yhtä ja toista… (Painautuen Uuno Clausin puoleen.) Ja sen, että rakkaassa sulhasessani on kyllä oikea aines tulla… miehekseni ja minun… herrakseni…

UUNO CLAUS (puoliksi kuiskaten).

Lähtekäämme…

HELLIN HÖÖK (pysähdyttäen kiihkeästi).

Sitä ennen pieni totuus. (Laila Kenan kääntyessä odottavasti.) Neiti
Laila, te totesitte äsken sulhasenne saamattomaksi haaveilijaksi.
Teidän lienee terveellistä tietää koko elämäänne varten, että olette
siinä luulossa pahasti erehtynyt.

LAILA KENA (vähän pistävästi).

No, sitä parempi, rouva Höök!

HELLIN HÖÖK (närkästyen).

Niinkö arvelette? Siinä tapauksessa kestänette hymyillen senkin tosiasian, että hän — tuo mies tuossa! — on heikkoudestaan huolimatta…

UUNO CLAUS ( huudahtaen).

Hellin, minä kiellän!

LAILA KENA loittonee kavahtaen.

HELLIN HÖÖK (jatkaen järkkymättömänä).

… on ollut morsiamelleen myöskin… petturi.

UUNO CLAUS (lähestyen; Lailalle). Älä kuuntele häntä, Laila, lähtekäämme…

LAILA KENA (työntäen sulhasensa pois).

Kuuntelen kyllä. Puhukaa.

HELLIN HÖÖK.

Te olette ollut kihloissa yli vuoden, ja tähän päivään saakka on Uuno
Claus ollut rakastajani. Ei muuta.

LAILA KENA (katsottuaan Uuno Clausia enemmän ihmeissään kuin kauhistuneena).

Mutta miksi, Uuno, miksi? Jos kerran minua rakastit…

HELLIN HÖÖK (väliin).

Luultavasti säästääkseen morsiamensa kunniankruunun vihkipallille saakka…

LAILA KENA.

Ei, ei! Sano, Uuno, että et todella ollut minuun rakastunut tai että… vasta nyt olet rakkauteen syttynyt, niin ymmärrän sinut enkä moiti sanallakaan.

UUNO CLAUS (kiihkeästi).

Ei, Laila, sinua yksin rakastan ja olen rakastanut… (Lähestyen; Lailan loitotessa.) Koeta ymmärtää minua! En päässyt kahleistani irti niin äkkiä, niin ratkaisevasti kuin olisi pitänyt… Joskus pidin tuota kaikkea luonnollisena — niin tekevät monen monet nuoret miehet — joskus inhosin itseäni. Mutta ylinnä loisti minulle — usko minua — loisti ihana ajatus, että saan kantaa sinut ehjänä ja koskemattomana kotimme kynnyksen yli. Ja tämä, juuri tämä on parhain todistus rakkaudestani sinuun. Uskothan, rakas…?

LAILA KENA (halveksivasti).

Miten typerää. (Purevasti.) Viime vuosisadalla, kuulemma, nuoret herrat rakastelivat katutyttöjä, säilyttääkseen tahrattomina morsiantensa tunturikyyhkyiset sydämet. Ja muutamat heistä! He sovelluttivat vanhenevien setäukkojensa lemmenkaihoiset rouvat samaan luvalliseen ja jalomieliseen tarkoitukseen. Mutta perhetytöt kituivat pakonalaisessa koskemattomuudessaan, kunnes saivat onnen tarjota virkistävää vaihtelua aviolliseen satamaan ajautuneille haaksirikkoisille…

UUNO CLAUS (heikosti).

Mutta Laila, tämä on toista! Olin nuori ja kokematon, kun…

LAILA KENA (painavasti).

Tämä on juuri samaa, Uuno Claus. Miksi et ottanut minua, morsiantasi? Et, koska pidit valheellista puhtautta parempana. Et, et uskaltanut, koska luonteesi on heikko ja sydämesi epärehellinen. (Rouva Höokille.) Kiitän teitä, rouva, että sallitte minun nähdä ajoissa tämän herrasmiehen pikkusynnit, jotka ovat todella meille, nykyajan naisille, liian vanhanaikaisia… (Purevasti.) Teille, hyvä rouva, ne riittänevät. Hyvästi. (Kulkee kohti eteisen ovea.)

UUNO CLAUS (ovella; kädet puoleksi pyytävässä, puoleksi estävässä asennossa).

Salli minun seurata, Laila!

LAILA KENA (jäätävän kylmästi).

Ja rohkenisitko todellakin? (Viittaa Uuno Clausia siirtymään syrjään.)

UUNO CLAUS siirtyy vaistomaisesti totellen etualalle.

LAILA KENA (ovella kääntyen; Uuno Clausille).

Minä vaadin rakastamaltani mieheltä vain rehellisyyttä ja tervettä järkeä. (Puolittain surullisesti puolittain ivallisesti.) Vahinko, että sinun kaikista hyveistäsi puuttuu… vain nämä kaksi. (Katoaa vasemmalle.)

HELLIN HÖÖK ja Uuno Claus seisovat kuin lyötyinä paikoillaan, kunnes ulkoa kuuluu auton lähtöhurina ja autotorven toitotus, jolloin he ikäänkuin havahtuvat ja katsovat hetken toinen toisiinsa.

UUNO CLAUS (masentuneena).

Hän läksi…

HELLIN HÖÖK (lähestyen).

Älä välitä hänestä, rakas… Hänhän oli kylmä ja tunnoton nainen, vailla naisellista sääliä…

UUNO CLAUS (puoleksi itsekseen).

Ei, hän oli oikeassa.

HELLIN HÖÖK.

Ei kyyneltäkään silmissä, ei pienintäkään kaihoa jäähyväissanoissa. (Liikehtii ikäänkuin vapautuakseen koko asiasta.) Ooh, olenpa onnellinen, että kuulun niihin vanhanaikaisiin naisiin…

UUNO CLAUS (yhä varmemmin äänenpainoin).

Hän oli oikeassa. Ja se, juuri se täytyy minun saada hänelle sanoa vielä tänä iltana.

HELLIN HÖÖK.

Ja ruikutella anteeksiantoa, vai…? Ehkäpä saatkin! Luultavasti hän kykeni olemaan noin ylevän ylpeä vain kilpailijattaren läsnäollessa… Ooh, mekin, "viime vuosisadan" naiset, mekin osasimme tuon tempun aikoinamme…

UUNO CLAUS (puoleksi itsekseen).

Niin, tunnen olevani valmis odottamaan, kärsimään ja… rukoilemaankin… Mitä tahansa! Sillä nyt vasta hänen kaiken kauneutensa ymmärrän. Ja kerran… hän on uskova rehellisyyteeni… (Aikoo poistua.)

HELLIN HÖÖK.

No, mikä kiire, nuori herra? Etkö muista, että uhkasit paljastaa uskottomuuteni Gabrielille, jos minä häiritsisin morsiamesi viatonta mielenrauhaa… Nyt olen sen tehnyt. Ja sinä! Ajattele omaa kostoasi…

UUNO CLAUS (kuin itsekseen ihmetellen).

En ole… en todellakaan ole muistanut sinua edes pahantekosi vuoksi.
Hyvästi. (Menee eteisen ovelle saakka.)

HELLIN HÖÖK (on vetänyt poveltaan shekkipaperin, nostaa sen Uuno
Clausia kohti).

Katso tänne! (Uuno Clausin kääntyessä.) Väärentämäsi shekki…

UUNO CLAUS.

Mitä tarkoitat?

HELLIN HÖÖK.

Luuletko entisen morsiamesi luottavan enää koskaan sinun rehellisyyteesi, jos tämäkin sinun rehellisyytesi näyte tulee päivänvaloon? Et… nähtävästi. Siis: istu tuohon. Me odotamme Gabrielin tuloa.

UUNO CLAUS (retkahtaen tuolille).

Nyt on minulle kaikki samantekevää… (Painaa päänsä pöytää vastaan; hetken vaitiolo.)

HELLIN HÖÖK (on siirtynyt taemmaksi, katsoo rakastavin, säälin ja tuskan ilmein Uuno Clausia, lähestyy, pysähtyy, lähestyy jälleen ja koskettaa hyväillen rakastettunsa hiuksia, hyvänä, sydämellisesti houkuttelevana).

Älä pelkää, rakas… En tahdo sinulle mitään pahaa. Vain itselleni sinut haluan. Ja itseni vapaaksi kaikesta siitä, mikä meitä sitoo. Ajattele, rakas, kun Gabriel saa kuulla meidän rakkautemme, hän ajaa minut luotaan. Ja minä olen vapaa, vapaa! Me olemme kaksi hyljättyä, me kuulumme yhteen. Ja me näytämme noille siveyden saarnaajille, että mekin osaamme rakastaa ilman peittelyä ja valhetta… Kuuletko, rakas?

UUNO CLAUS (nostaen päätään, muita katsomatta Helliniin).

Kuulen kyllä. Mitä tehnetkin, en aio estää. Ja vastaan otan mitä tulleekin… (Kuulostelevat, eteisen ovi avataan ja suljetaan, kuuluu kolahdus kuin kepin pudotessa lattialle ja samalla pari rykäisyä.)

HELLIN HÖÖK (suudellen yhä istuvaa Uuno Clausia hiuksiin).

Nouse, hän tulee… (Asettuvat pöydän lähettyville, oikealle etualalle, odottavina seisomaan.)

IV KOHTAUS.

GABRIEL HÖÖK (salkku kädessä vasemmalta, hajamielisenä, kuin astuisi luokkahuoneeseen, jossa oppilaat seisovat häntä odottaen).

Kas niin, kas niin, istukaa lapset, istukaa… (Kulkee yli näyttämön ja katoaa työhuoneeseensa oikealle.)

HELLIN HÖÖK (nostaa käsivartensa koomillisen toivottomana; nauraen katkerasti, matkien).

Kas niin, kas niin… Lapset, lapset! (On siirtynyt taka-alalle.)

UUNO CLAUS (siirtyen vasemmalta etualalle, naurahtaen ivallisesti).

Älä ole milläsikään… Kohta hän ajaa nämä "lapset" ruoskalla ulos… temppelistään.

HELLIN HÖÖK (ruokailuhuoneen ovelta; hermostuneen leikillisesti). Sano ennemminkin paratiisista! (Yhä ivallisemmin.) Kuin seraafi… miekalla ja tuomiolla.

GABRIEL HÖÖK (oikealta, hyväntahtoisesti).

Kas niin, kas niin, jatkakaamme… Mihinkä me taas jäimmekään?…

UUNO CLAUS (melkein malttinsa menettäen).

Läksyssäkö!?

GABRIEL HÖÖK (hieman hämmästyen).

Niin, tuota… tarkoitan… keskustelussamme… Siis oikeastaan: elämän läksyssä! (Nauraa hykertäen omalle sukkeluudelleen.) Sinäpä sen sanoit…

UUNO CLAUS (tarkoituksellisesti).

Jos muistan oikein… me joimme maljoja uskollisuudelle.

GABRIEL HÖÖK (nostaen ihastuneena käsiään).

Aivan oikein, aivan oikein… Ja luulenpa, että se kannattaa uudet maljat… (Tarttuu viinipulloon ja aikoo ryhtyä kaatamaan laseihin, puoleksi itsekseen höpisten.) Totisesti kannattaakin…

HELLIN HÖÖK (peräovelta, jyrkästi).

Ei kannata!

GABRIEL HÖÖK kääntyy hämmästyneenä ympäri.

HELLIN HÖÖK (tullen keskinäyttämölle; rauhallisen päättävästi).

Ei kannata, Gabriel, usko minua.

GABRIEL HÖÖK (yhä iloisemmin).

Vai ei kannata? Me juomme viiniä niin harvoin, tuskin kerran vuodessa, niin että… (Aikoo taas ryhtyä kaatamaan.)

HELLIN HÖÖK (tiukasti).

Entä jos ne olisivatkin olleet… valheen maljoja?

GABRIEL HÖÖK (nipistää rouvaansa leikillisesti korvasta).

Ai, ai, rakas vaimoni, olet itse taitanut juoda liikaa tätä makiata viinaa… (Ryhtyy jälleen kaatamaani naureskellen tyytyväisenä.) Kuinkas nyt uskollisuuden maljat olisivat olleet… valheen maljoja?

UUNO CLAUS (iskevän jyrkästi).

Siinä tapauksessa tietenkin, että uskollisuutta ei olisi ollut olemassakaan.

GABRIEL HÖÖK katsoo kummastuneena Uuno Clausiin, panee viinipullon syrjään ja istahtaa pöydän oikeanpuoliseen päähän.

HELLIN HÖÖK (istuuduttuaan pöydän luo, kasvot kohti katsomoa).

Niin, mitä tekisit, Gabriel, jos sinun oma vaimosi olisi ollut sinulle uskoton?

GABRIEL HÖÖK (naurahdellen, epätietoisena).

Esitätpäs sinä kummallisen tapauksen… (Ikäänkuin tarttuen kiinni tärkeään keskustelukysymykseen.) Mutta… niin, meidän velvollisuutemmehan on ajatella selviksi — teoriassa — mahdottomimmatkin mahdollisuudet, voidaksemme… (Yhä terävämmin.) Todellakin! Jos ajattelen suuria moraalifilosofeja, esimerkiksi Kantin rigoristista oikeuskäsitystä ja Hegelin spekulatiivista idealismia…

HELLIN HÖÖK (purskahtaen vähäksyvään nauruun).

Entäs Lutherin pitkää katkismusta?

GABRIEL HÖÖK (yhä koomillisen totisena).

Niin, senkään nojalla en voisi tulla muuhun kuin tuomitsevaan, sangen tuomitsevaan tulokseen…

HELLIN HÖÖK (nousee äkkiä, uhmaavasti).

Tuomitse sitten! Sinulla on kyllä syytä, Gabriel parka.

GABRIEL HÖÖK (katsoo vaimoansa ja Uuno Clausia, käy yhä epätietoisemmaksi, joutuu hätään; hiljaisesti).

Ja mitä pitäisi minun sitten tuomita?

HELLIN HÖÖK.

Meidät molemmat.

GABRIEL HÖÖK (voimattomana, vavisten).

Mitä te olette tehneet?

HELLIN HÖÖK (vakavasti).

Jo kauan on hän ollut minun rakastajani. Äsken hylkäsi hänen morsiamensa hänet, salaisuuden paljastuttua. Nyt on sinun tehtäväsi tuomita minut.

UUNO CLAUS (Gabriel Höökille).

Ja myöskin minut. Minkä hyvityksen vaatinetkin, olen sen täyttävä. Mutta sitä ennen… minun on suoritettava täysi tilinteko sille naiselle, jota rakastan. Palaan nopeasti takaisin… tuomiotasi kuulemaan. (Siirtyy vasemmalle ovelle.)

HELLIN HÖÖK (kuin hätkähtäen).

Vieläkö toivot jotain… häneltä?

UUNO CLAUS (ovelta).

En mitään muuta kuin… puhua ja tunnustaa kaikki. (Poistuu.)

GABRIEL HÖÖK (on istunut melkein höperön näköisenä, avuttomana).

Miksi olet sen tehnyt, rakas vaimoni?

HELLIN HÖÖK.

Miksi, miksi, miksi! Minultako sitä kysyt? Hae vastaus ennemminkin moraalioppiesi tomuisista kirjoista.

GABRIEL HÖÖK (nousten, kooten koko voimansa).

Miksi? Vastaa! Minä kysyn.

HELLIN HÖÖK (aluksi ivallisen välinpitämättömästi, olkaansa kohauttaen).

Nuket ja kuolleet kuvat eivät kykene vastaamaan, vaikka muumiot huutaisivat. Aja minut pois, ota avioero, ja asiamme on selvä ilman moraalisia saivarteluja, joita vihaan, vihaan, vihaan…

GABRIEL HÖÖK (lähestyen, hellästi).

Rakas Hellin, olenko jollain tavalla, tietämättäni… rikkonut sinua vastaan?

HELLIN HÖÖK (katkeran ivallisena).

Rikkonut? Mikä kysymys! Kuinka hyveen esikuva, niin, todellakin kuva… voisi rikkoa elävää olentoa vastaan?

GABRIEL HÖÖK (hyväntahtoisen selittävästi).

Nyt, rakas Hellin, puhut kummallisen ristiriitaisesti. Ensin vertaat itseäsi nukkeen ja kuolleeseen kuvaan ja nyt… tuomitset minut elottomaksi kuvaksi. Ymmärräthän?

HELLIN HÖÖK.

En, en! Minä iloitsen vain… Siitä nimittäin, että osaan olla vielä ristiriitainen! Sehän on elämää! Sinun järkevyytesi mittakeppi ei ole siis vielä kyennyt minua mestaroimaan opinkaavaksi eikä erehtymättömäksi päätelmäksi, joka tappaa, tappaa, tappaa…

GABRIEL HÖÖK (liikehtien epävarman näköisenä, suuresti hämmästyneenä, liikuttavasti).

Minä, minäkö olisin jollain tavalla… tuhonnut elämää sinussa, jota olen rakastanut yli kaiken, minä joka kartan tallaamasta pienintäkin hyönteistä ja kukkaa kävelypolullani? Muistathan… joka kerta… sadekuuron tullen kannan kaikki kukkamme parvekkeelle elävöittääkseni ne taivaan kosteudella. Kun tuon ne takaisin, asetan niiden kukat aurinkoa kohti ja iloitsen niiden puolesta päivän alkaessa paistaa. (Lähestyen, koskettaen vaimoaan hyväilevästä) Olisinko yhden kukistani, kaikista kauneimman, unohtanut varjoon, estänyt sen auringosta ja… surmannut?…

HELLIN HÖÖK kääntyy tuskallisen liikutettuna poispäin, siirtyy vasemmalle.

GABRIEL HÖÖK (painuen pöydän luo tuolille; masentuneena).

Jos sellaista on tapahtunut, silloinhan… (itseään kauhistuen) syy on minussa eikä…

HELLIN HÖÖK (tyynesti, surumielisesti).

Sinä suljit minut… jonkinlaisena prinsessana lasiseen arkkuun, jota sinä nimittelit ihanaksi puhtaudeksi, yleväksi kauneudeksi, ikuiseksi uskollisuudeksi, onnelliseksi elämäksi ja jos joksikin. Mutta minusta… se oli sittenkin ruumisarkku, josta minun täytyi, täytyi ponnistautua maanpinnalle ennen hautajaismenoja. Siinä on minun elämäni totuus, Gabriel.

GABRIEL HÖÖK (ikäänkuin valaistuen, intomielisesti).

Silloinhan… olen tallannut elämänpolkuni parhaan kukan, tietämättäni… Ja nyt, kun sen kuulen, on minun palattava taaksepäin… tihutyötäni korjaamaan… (Nousee, lähestyy vaimoansa.)

HELLIN HÖÖK (pysähdyttäen miehensä kädenliikkeellä; jyrkästi).

Odota. Siinä oli totuus, mutta ei vielä… alastomimmillaan. Lisäksi olen tehnyt myöskin… pyhäinhäväistyksen! (Ylpeänä.) Turhamaisuudesta, koreileviin pukuihin, sormuksiin, rannerenkaisiin, monenlaiseen itseni kaunistamiseen olen tarvinnut rahaa. Ja tiedätkö, mistä olen sitä ottanut? (Ärsyttävän uhmaavasti.) Kaarina-vainajamme muistorahastosta! Ymmärrät kai, että sinun on ajettava minut talostasi… Et toki voi sietää hänen muistonsa tahraajaa silmiesi edessä?

GABRIEL HÖÖK.

Ei, ei, rakas! Sehän oli sittenkin vain rakkautemme maallinen merkki! Ja sekin… minun syytäni sekin! Minä kehno… En kykene, en ymmärrä… päähänpinttyneitten ennakkoluulojen kahleissa… en osaa tarjota vaimolleni rahaa edes välttämättömiin tarpeisiin… (Lähestyen.) Ei, ei, Hellin, sinua en päästä eroamaan! Meidän täytyy jatkaa… ihmisinä ja kehittää ja kasvattaa toisiamme…

HELLIN HÖÖK (liikehtien, melkein kauhistuneena).

Joko taas, joko taas? Kehittää ja kasvattaa? Kasvattaa ja kehittää? Joko taas alkaa tuo moraaliopetus, aamusta iltaan ja illasta aamuyöhön, käsky käskyn jälkeen, selitys selityksen jälkeen…

GABRIEL HÖÖK.

Rauhoitu, rakas Hellin. Tarkoitin vain sitä, että… erehdyksemme huomattuamme… minun on kuritettava itseäni ja saatava sinulle selväksi, että ylhäisen puhtauden valossa uskottomuus omalle miehelle, sehän on… (Ovikello soi reippaasti ja varmasti.)

HELLIN HÖÖK (puoliksi itsekseen, ihastuneesti).

Se on hän… (Rientää välittömästi eteistä kohti, ovelta.) Niin, entäpä jos haluamalla haluaisin eroa sinusta ja… Niin, mitäs sitten? (Katsoo eteiseen.)

GABRIEL HÖÖK siirtyy oikealle ja istuu masentuneena puhelinpöydän viereen tuolille.

HELLIN HÖÖK (eteisestä, näkymättömistä, iloisesti).

Tulithan kuitenkin! Pelkäsin jo, että et palaisikaan… (Palaa näyttämölle, jää odottamaan ihastuneena Uuno Clausin astumista sisään.)

V KOHTAUS.

Uuno Claus astuu vasemmalta kuin uutena miehenä, käynniltään varmana, kasvot onnesta loistaen.

UUNO CLAUS (tullen suoraan etunäyttämölle, molemmille).

Tietäkää… kerroin kaikki! Myöskin sen, että minua uhkasi viranmenetys ja häpeä. Ja hän, tuo jalo nainen, hän syleili minua säälillä ja uudella rakkaudella, jonka kaltaista emme olleet kumpikaan kokeneet. Niin, hän ottaa minut vastaan vaikka… vankilasta. (Erikoisesti Hellin Höökille, painavasti.) Minua ei voida siis enää millään uhata.

HELLIN HÖÖK (jäykästi, miltei turtana iskusta).

Eikö millään?

UUNO CLAUS (onnellisesti).

Ei millään! Kihlaus julkaistaan huomenna. Ja häät! Ne tulevat itsestään…

HELLIN HÖÖK (parahtaa särkyneeseen nauruun).

Häät? Häät? Hä… hä… hä… Ha-haha-haa… (Kiertäen näyttämöä, jatkaen nauruaan, joka muuttuu välillä ilakoivaksi ja heleäksikin; katoaa ruokailuhuoneeseen.)

GABRIEL HÖÖK (katsoo ihmetellen Uuno Clausiin, nousee seisoalleen, siirtyy taka-alalle, palaa hädissään takaisin).

Miksi hän nauroi?

UUNO CLAUS (aavistaen naurun teeskentelyksi).

Niin, miksi?

GABRIEL HÖÖK (hätäisenä).

Onko se sairautta? (Kauhistuen.) Kukaties…

UUNO CLAUS (puoliksi itsekseen).

En, sitä en luule. (Yhä varmistuen.) Sairautta se ei ole.

GABRIEL HÖÖK.

Mitä sitten, mitä sitten? Tämähän on…

HELLIN HÖÖK (palaa takaisin kädessä viinilasi, yhä nauraen, muita nyt luonnollisesti ja raikkaasti).

No, mutta Gabriel! Etkö sinä nyt ymmärrä? Tämähän oli vain kihlajaisnäytelmää… Etkä sinä, ukko parka, osaa edes onnitella? (Uuno Clausille, herttaisesti.) Maljasi…(Juo sen pohjaan, purskahtaa jälleen raikkaaseen nauruun, Uuno Clausille.) Ja sinäkin siinä! Eikö tämä jo riitä? Etkö näe, että Gabriel on menehtymäisillään? (Kaataa viiniä pöydällä oleviin laseihin.) Niin, niin, hän on jo saanut tarpeellisen opetuksen, enkä minä salli enää rakasta ukkoani tämän enempää piinata… (Ottaa yhden laseista ja vie sen miehelleen, ottaa tätä hartioista; katsahtaen samalla pari kertaa vaativasti Uuno Clausiin.) Etkö sinä jo käsitä? Meillä oli täällä ikävä, ja me päätimme tehdä näytelmän. Olin moittinut monesti Uunolle sinua kitupiikkisyydestä ja kaikenlaisesta moralisoimisesta, ja me päätimme panna sinut koetukselle. (Yltyen taas nauramaan.) Otimme esille ranskalaisen huvinäytelmäreseptin, tiedäthän: rouva, aviomies ja rakastaja, ja keksimme tuon jutun uskottomuudesta… Myönnä, se oli nerokasta… Uskottomuudesta! (Nauraa pakahtuakseen, hyväillen miestään.) Jos minä vain olisin tietänyt, että se koski sinuun noin… ihan sydämeen saakka, voi, voi… ja että sinä olet niin vähällä petettävissä…

GABRIEL HÖÖK (iloisesti pöllämystyneenä).

Oliko se siis todellakin… silkkaa näyttelemistä?

HELLIN HÖÖK (siirtyen pöydän luo, huolettomasti).

Ettäs vielä kysytkin! (Ottaa pöydältä pikarin viedäkseen tämän Uuno Clausille; pysähtyen, vakuuttavasti.) Siinä ei ollut mitään muuta totta kuin Uunon kihlaus ja tuo pieni vajaus säästökassassa…

GABRIEL HÖÖK (on noussut ylenpalttisessa ilossa).

Osasittepa olla oikeita… komeljanttareita!

HELLIN HÖÖK.

Niin, niin, rakas hölmö… (Ojentaen Uuno Clausille pikarin; kohottaen omansa.) Ja nyt me juomme oivallisen näyttelemisemme kunniaksi! (Katsoo vaativasti Uuno Clausiin.) Juommeko vai emmekö?

UUNO CLAUS (hetken katsottuaan; reippaasti, kohteliaasti).

Tietenkin juomme.

HELLIN HÖÖK asettuu miesten keskelle, kilistää molempien kanssa; juovat.

GABRIEL HÖÖK (molemmille; hykertäen hyvillään).

Sanokaa mitä sanotte, mutta… sellainen näyttelemistaito olisi pettänyt pienemmänkin hölmön kuin tällaisen näivettyneen… moralistiparan…

Väliverho.

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK MIKSI HÄN NAUROI? ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- MIKSI HÄN NAUROI?

- HENKILÖT:

- NÄYTTÄMÖ.

- I KOHTAUS.

- II KOHTAUS.

- III KOHTAUS.

- IV KOHTAUS.

- V KOHTAUS.

- THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE